Jurnalul căpitanului, data stelară 47410.2.
Guvernul atrean ne-a cerut ajutorul pentru a preveni un dezastru natural.
Doi geologi au sosit la bord.
Unul din ei e un om care locuia pe Atrea IV.
Căpitane, situaţia s-a agravat de când v-am contactat eu şi soţul meu.
Miezul topit al planetei noastre nu numai că se răceşte
ci începe să se solidifice.
Câmpul nostru gravitaţional e afectat.
Activitatea seismică a crescut de trei ori.
Dacă răcirea continuă în acest ritm,
Atrea va deveni nelocuibilă peste 13 luni.
Putem reduce activitatea seismică creând fisuri izobarice
ca să eliberăm o parte din presiunea tectonică.
Dar ar fi doar o soluţie temporară.
Singura soluţie permanentă este relichefierea miezului.
Cât de aproape de miez sunt aceste pungi din învelişul de magmă ?
La câţiva kilometri. De ce ?
Data, crezi că e destul de aproape pentru o infuzie feroplasmică ?
Procedura înseamnă să folosim fazerele navei
pentru a fora prin suprafaţa planetei la aceste pungi
unde vom amplasa nişte unităţi de infuzie a plasmei.
Vom declanşa unităţile prin pulsuri modulate de energie emise în puţuri.
Înţeleg.
Infuzia plasmei direct în miez va declanşa o reacţie în lanţ.
Şi asta va relichefia magma.
E posibil să stabilizăm temperatura miezului la 93% din cea normală.
Dacă funcţionează, miezul va rămâne lichid timp de secole.
Dacă avem permisiunea voastră, vom începe imediat.
Foarte bine. Dar, înainte de a începe,
aş vrea să actualizez analizele geologice.
Aş fi încântat să vă ajut, doctore.
V-am pregătit cabine pe timpul şederii dvs aici. Făceţi-vă comozi.
Mulţumesc, căpitane.
- Data. - Da, doctore ?
- Ştii cine sunt ? - Dr. Juliana Tainer.
Ţi-ai pierdut amintirile timpurii.
Ştiam că va fi aşa dar nu eram siguri.
Ne-am mai întâlnit ?
Data, am fost acolo de la început pe Omicron Theta.
Am ajutat la crearea ta. Şi acum uită-te la tine.
- Aţi fost colegă cu dr. Soong ? - Bineînţeles că da.
Spaţiul, ultima frontieră.
Acestea sunt călătoriile navei spaţiale Enterprise.
Misiunea ei neîntreruptă: să exploreze lumi noi şi stranii...
... să descopere noi forme de viaţă şi noi civilizaţii...
... să pătrundă cu îndrăzneală acolo unde nimeni n-a ajuns vreodată.
Star Trek Generaţia următoare
Episodul 10 Legături de familie
Nu-mi vine să cred că te revăd după atăţia ani.
Doctore, nu-mi amintesc deloc de tine.
Există şi un motiv pentru asta.
Ţi-am resetat procesoarele după ce ţi-am perfecţionat programarea.
Spune-mi ce-ţi aminteşti. Eu o să completez lacunele.
Amintirile mele pornesc din momentul în care am fost activat
de ofiţerii Flotei la avanpostul Omicron Theta.
- După atacul Entităţii Cristaline. - Da.
Toţi locuitorii coloniei au fost omorâţi.
Dar am descoperit că memoria mea conţinea şi jurnalele lor.
Speram că experienţa lor te va ajuta.
După copilăria ta, ne-am gândit că o să ai nevoie de tot ajutorul posibil.
- Copilăria mea ? - Aşa o numeam eu.
Erai ca un copil la început.
Un copil de 100 de kg.
Aveai dificultăţi cu învăţarea capacităţilor motoare.
Să înveţi cum să procesezi informaţiile senzorilor.
Noonien nu era niciodată mulţumit.
Tot lucra la tine, încercând să te facă cât mai uman cu putinţă.
Deci mi-aţi resetat procesoarele de memorie după copilărie ?
Apoi te-am deactivat
şi te-am programat cu jurnalele coloniştilor.
Intenţionam să te reactivăm dar n-am mai avut ocazia.
Entitatea Cristalină ne-a atacat şi am fost obligaţi să plecăm repede.
Voiam să te luăm cu noi, dar în navetă era loc numai pentru două persoane.
Doctore, am scanat jurnalele coloniştilor.
Este menţionată o singură Juliana.
- Numele de familie era O'Donnell. - Eu sunt.
Nu se menţionează că tatăl meu era căsătorit cu tine.
Din cauza mamei mele.
Ea îl considera pe Noonien un savant excentric prea bătrân pentru mine.
Am hotărât să ne căsătorim în secret pentru a o obişnui cu ideea.
Ne-am strecurat pe Mavala IV şi ne-am căsătorit acolo.
Un klingonian şi un negustor corvallan ne-au servit drept martori.
Nu era nunta la care speram.
Dar Noonien ştia să facă până şi cele mai stranii lucruri să pară romantice.
Tatăl meu avea într-adevăr o perspectivă neobişnuită.
De unde ştii ?
L-am întâlnit în sistemul Terlina.
Acolo ne-am dus după ce am părăsit avanpostul.
- Nu ştiam că l-am întâlnit. - Cu puţin înaintea morţii sale.
- E mort ? - Da.
Nu mă gândeam c-o să mă afecteze aşa de tare.
Nu ne-am despărţit în termeni tocmai buni.
Ce vrei să spui ?
Mi-am dat seama că-şi iubea munca la fel de mult ca mine.
Poate chiar mai mult.
Şi noi eram blocaţi pe planeta aceea
în mijlocul junglei, fără picior de om prin preajmă.
Nimeni.
Nu era de ajuns.
De-asta am plecat.
Dar s-a întâmplat cu mult timp în urmă.
Important e că suntem împreună aici.
Şi vreau să te cunosc.
A fost o întâlnire interesantă.
Şi una neaşteptată.
Vreau să-ţi verific povestea înainte să continuăm.
Scuzaţi-mă, doctore.
Data, sunt pe cale să termin reconfigurarea fazerelor.
Vom începe forarea peste o oră.
Anunţă-mă când eşti gata.
Ce faci acolo ?
Încerc să determin veridicitatea poveştii doctorului Tainer.
Nu o crezi ?
Nu cred, nici nu mă îndoiesc.
Încerc doar să-i confirm afirmaţiile.
Ce-ai găsit până acum ?
Biroul arhivelor de pe Mavala IV nu poate confirma căsătoria doctorului Soong.
Multe documente s-au pierdut când guvernul a fost răsturnat.
La ce te uiţi ?
Verific lista pasagerilor să văd dacă s-au dus pe Mavala IV
în timpul perioadei amintite.
O'Donnell, Juliana.
Soong, Noonien.
Erau pasageri pe o navă de transport
care a călătorit de pe Omicron Theta la Mavala
şi s-a întors patru zile mai târziu.
Corespunde poveştii ei.
Doar fiindcă au mers pe Mavala nu înseamnă că s-au şi căsătorit.
Data.
Mi se pare că vrei să dovedeşti că dr. Tainer nu spune adevărul.
Nicidecum.
Nu reuşesc să-i coroborez povestea
cu faptul că tatăl meu nu mi-a spus de ea.
L-a părăsit. Poate i-a frânt inima.
Poate nu voia să vorbească despre ea.
Să te întreb ceva. Dr. Soong a creat un cip emoţional pentru tine.
Nu ţi-a spus Lore că cipul
mai conţine şi amintiri pe care Soong voia să le ai ?
Da.
E posibil să fie amintirile copilăriei mele şi ale dnei Soong.
Gândeşte-te. Ce motiv ar avea să mintă ?
De ce ar vrea cineva să pretindă că ţi-e mamă ?
Nu-mi vine nici un motiv în minte.
Înţeleg cât de derutant e pentru tine, Data.
A apărut brusc. Nu se conformează procesoarelor logice.
- E adevărat. - Dar asta-i viaţa, Data.
Să fii om înseamnă să şi înveţi cum să înfrunţi lucrurile neaşteptate.
Să rişti experienţe noi chiar dacă sunt cu totul străine prejudecăţilor tale.
Recunosc că mi se pare greu de acceptat posibilitatea unui trecut
despre care eu nu ştiu nimic.
Dar sunt de asemenea curios să aflu mai multe despre el.
Data ?
Vreau să te cunosc mai bine, mamă.
Eu voiam să fii fată, dar tatăl tău a insistat să aibă un fiu.
Ne-am certat mereu, până am fost gata să te ansamblăm.
Cum v-aţi hotărât ?
Noonien mi-a adus capul tău
şi mi-a spus cu un aer nevinovat că decizia îmi aparţine.
Ştia foarte bine ce făcea. Te-a modelat după chipul său.
Ce puteam să mai spun ?
Deanna Troi. Pe ea o s-o vizitezi ?
- Da. - Tatăl tău ar fi încântat.
Încântat ?
Se temea că programul de sexualitate nu va funcţiona.
Ai înţeles greşit. Consilierul Troi e terapeut.
Noapte bună.
Vom ajunge deasupra locului de forare peste trei minute şi 29 de secunde.
Conform scanărilor, pungile de magmă unde plănuim
să amplasăm unităţile de infuzie, sunt instabile.
O să monitorizez densitatea învelişului de rocă
şi o să reglez forţa undei de particule pe parcurs.
Aşa vom reduce la minim tensiunea seismică generată de forare.
Data, am reconfigurat fazerele pentru a crea
cea mai concentrată undă de particule posibilă.
Mulţumesc, Geordi.
Mă bucur că ai maniere bune.
N-a fost uşor să-ţi echilibrăm programarea.
La început, nu-ţi păsa deloc
de rafinamente sociale precum "te rog" sau "mulţumesc".
Erai chiar obraznic.
Data ? Cam greu de închipuit.
Şi asta nici nu se compara cu problemele pe care le-am avut...
Nu contează. Nu vreau să te stânjenesc.
Nu pot fi stânjenit. Continuă te rog.
Ceea ce noi nu anticipasem
era faptul că nu te deranja să fii dezbrăcat.
Unii colonişti protestau ca un android corect din punct de vedere anatomic
să umble fără haine pe el.
Te-am rugat să te îmbraci, dar nu credeai că e necesar
fiindcă nu ţi-era frig sau cald.
Am fost obligaţi să scriem o subrutină pentru decenţă
ca să-ţi păstrezi hainele pe tine.
- Riker către Sala Motoarelor. - Aici La Forge. Spuneţi, cmd.
Am intrat pe orbită sincronică deasupra zonei de forare.
Modificările fazerelor funcţionează, dle.
Conform calculelor mele, prima salvă va dura aproximativ 29 secunde.
Am înţeles.
Cineva i-a verificat calculele, nu ?
Nu, dar sunt sigur că dl Data ştie ce face.
E totuşi o maşinărie. Cineva ar trebui să-l controleze.
Am deplină încredere că dl Data poate să se verifice singur.
Dle Worf.
- Am fixat fazerele pe ţintă. - Foc de voie.
Suntem la doi kilometri de punga de magmă.
Încă cinci secunde şi vom reuşi.
- Am străpuns punga. - Opresc unda.
Punga pare stabilă.
Nu detectez nici o creştere a presiunii magmei din jur.
Bravo, Data. Nu cred că puteam s-o facem mai bine.
Totul mulţumită lui Data. Nu reuşeam fără el.
Calculele lui au fost perfecte.
Forarea a crescut temperatura pungii de magmă
cu aproape 300 grade Celsius.
Va dura câteva ore ca să se răcească suficient pentru a putea intra.
- Data, ai planuri acum ? - Nu.
Ar trebui să petrecem puţin timp împreună.
Mi-ar plăcea să-ţi văd cabina.
Mulţumesc. Voi cânta piesa la un recital mâine seară.
A fost superbă.
Mi s-a mai spus că interpretarea mea e perfectă din punct de vedere tehnic
dar nimeni n-a numit-o superbă.
Chiar a fost.
Sigur nu spui asta fiindcă eşti mama mea ?
Am observat că părinţii exagerează reuşitele copiiilor.
Bănuiesc că vorbeşte vanitatea mea acum
având în vedere că a fost ideea mea să-ţi conferim un aspect creativ.
Tatăl tău nu-i vedea rostul.
El considera că, întrucât nu ai emoţii,
nu va fi nevoie să te exprimi.
Aveam senzaţia că va fi tocmai invers.
Nu ştiu sigur,
dar cred că în timpul exerciţiilor mele creative
am trăit experienţele cele mai apropiate de natura umană.
Mă bucur că am insistat.
La fel şi eu.
Data.
Cunosc bine piesa aceasta de Handel.
Ce-i zice să cânt eu partea de violă mâine ?
- Aş fi încântat. - Trebuie să exersez.
- Nu ai o violă ? - Îţi pot replica una.
Computer, reprodu o violă.
- Tu ai pictat astea ? - Da.
Încerc să deprind toate stilurile cunoscute de pictură.
Acesta e pictat în stilul impresioniştilor francezi.
E foarte bun.
Cine e asta ?
- E Lal, fiica mea. - Fiica ta ?
Am creat-o, folosindu-mă ca model.
Unde e acum ?
Matricea pozitronică proiectată de mine era instabilă.
- A trăit numai puţin. - Înţeleg.
Într-un fel, tu eşti bunica ei.
- Vrei să exersăm acum ? - Desigur.
Sala de Mese are cea mai bună acustică.
Da. Frumos.
- Data, pot să te întreb ceva? - Bineînţeles.
Vei mai încerca să construieşti un android ?
Probabil.
Am creat-o pe Lal fiindcă voiam să procreez.
În ciuda a ce i s-a întâmplat, încă mai am acea dorinţă.
Dar de unde ştii că nu se va întâmpla la fel ?
E foarte greu să creezi o matrice pozitronică stabilă.
Tatăl tău a pierdut mai multe prototipuri înaintea lui Lore.
Nu ştiam că a creat şi alţi androizi înaintea fratelui meu.
Erau trei.
Pentru noi erau ca nişte copii.
Pierderea lor a fost foarte dureroasă.
Când Noonien a încercat din nou, m-am opus.
Nu credeam că avem dreptul să aducem pe lume o nouă fiinţă
cu atât de puţine şanse de supravieţuire.
Dar tatăl tău era sigur că aflase ce era în neregulă.
A insistat şi a reuşit să facă o matrice stabilă.
Dar Lore era crud.
Rău.
În cele din urmă, n-am avut de ales. Am fost nevoiţi să-l dezactivăm.
Tatăl tău s-a hotărât să construiască alt android, unul fără emoţii.
Nu-mi venea să cred c-o să încerce din nou.
Eu sunt androidul acela.
Vrei să spui că te-ai opus creării mele ?
La început, da, dar acum ştiu că m-am înşelat.
Ţi-am urmărit ani de zile progresul.
Sunt mândră de ce-ai realizat.
Atunci de ce n-ai încercat să mă contactezi ?
Fiindcă am făcut ceva de care mă simt vinovată.
Poate vei scăpa de povara vinovăţiei, dacă-mi vei spune ce-ai făcut.
Am minţit.
Când am spus că nu era loc şi pentru tine în capsula de salvare de pe Omicron.
Era.
Nu voiam să te iau cu noi.
Mă temeam că, dacă te reactivăm, vei deveni la fel ca Lore.
L-am obligat pe Noonien să te abandoneze.
Suntem la patru kilometri de punga de magmă.
Detectez pulsuri de reacţie de-a lungul undei.
Cred că am lovit o pungă de magnezită.
Încerc să reglez armonica fazerului pentru a compensa.
Data, opriţi unda dacă o ţine tot aşa.
Dacă o oprim, va trebui să forăm un nou puţ într-un loc adecvat.
Nu există alt loc adecvat. Lasă-mă câteva secunde.
Doctor, e nevoie de mai mult ca să egalezi...
Ai reuşit.
Am avut norocul să nimeresc frecvenţa corectă.
Suntem la mai puţin de doi kilometri distanţă de locul stabilit.
Fiţi gata să opriţi unda.
- Am pătruns. - Acum.
Nu detectez semne de instabilitate.
Comandante, sugerez să instalăm unitatea de infuzie
în prima pungă de magmă şi s-o lăsăm pe aceasta să se răcească.
Data, dr. Tainer, ne întâlnim în Sala de Transport 2.
Am înţeles.
Am iniţializat conductoarele de plasmă.
Am nevoie de un minut ca să aliniez deviatorul.
Există semne de presiune în magma din jur.
Dar peştera va rămâne stabilă până ce terminăm infuzia de plasmă.
Bine. Aproape am terminat.
Data.
Juliana mi-a povestit ce ţi-a spus aseară.
E abătută. Nu te condamn că eşti furios.
- Nu pot să simt furie. - E în regulă, Pran.
Ştiu că ce ţi-am spus a fost greu pentru tine.
Dar sper că-mi înţelegi motivele.
Nu cred că le înţeleg. Ai putea să mi le explici ?
O să încerc. Ce vrei să ştii ?
Dacă aş fi fost copilul tău biologic, m-ai fi abandonat pe Omicron Theta ?
Data, nu pot să-ţi răspund.
Dr. Tainer, am impresia că vreţi să-mi menajaţi sentimentele.
Vă asigur că nu e necesar.
Nu vreau să-mi înţelegi greşit răspunsul.
Nu te-aş fi părăsit dacă erai copilul meu biologic.
Deoarece preţuiţi mai mult viaţa biologică decât cea artificială ?
Categoric nu.
M-am bucurat de fiecare android construit de mine şi tatăl meu
ca şi cum era copilul meu, chiar şi Lore.
În ciuda faptului că s-a întors împotriva noastră şi a comis lucruri oribile,
dezactivarea lui a fost cel mai greu lucru din viaţa mea.
Mă temeam că, dacă vei ajunge ca el, va trebui să te dezactivez şi pe tine.
Şi nu suportam s-o fac din nou.
Nu vreau să justific abandonarea ta.
Îmi pare rău că am făcut-o.
Sper că mă crezi.
Te cred. Mulţumesc că m-ai lămurit.
Bravo.
Data, de ce vrei să te uiţi la dosarul medical al doctorului Tainer ?
E ceva în neregulă cu ea ?
Speram că tu vei afla asta analizându-i semnalul de teleportare.
Probabil că aş putea.
Dar de obicei nu verific starea medicală a unei persoane fără un motiv bun.
Doctore. Te rog nu mă face să intru în detalii.
Te asigur că am un motiv bun să-ţi cer asta.
Bine, Data.
La prima vedere, nu văd nimic anormal.
Cu excepţia unei uşoare hipertensiuni, normală pentru vârsta ei.
Înţeleg.
Mai bine spune-mi ce simptome are.
Nu s-a plâns de vreun disconfort.
Atunci de ce vrei să-i vezi dosarul medical ?
Fiindcă am motive să cred că nu e cine pretinde.
- Puntea către Data. - Spuneţi, dle.
A avut loc o surpare într-una din pungile de magmă.
Du-te la Sala de Transport 2.
Vin acum. Scuză-mă, doctore.
Ce s-a întâmplat ?
Verificau pentru ultima oară unităţile de infuzie când o parte din zid a cedat.
Se pare că zona s-a stabilizat dar presiunea seismică se acumulează.
Punga se va surpa într-un final.
- Peste cât timp, Geordi ? - Greu de spus, cmd. Cel mult 12 ore.
Atunci trebuie să terminăm configurarea unităţii
şi să introducem plasma numaidecât.
N-aş vrea să trimit pe nimeni acolo jos.
Dacă n-o faceţi acum, comandante,
va dura luni de zile să găsim alt loc potrivit.
- Până atunci, miezul se va solidifica. - Are dreptate. Trebuie să acţionăm acum.
Bine. Dar vreau să plecaţi de acolo cât mai repede posibil.
- Am înţeles. - Eşti rănit. Mă duc eu.
Activitatea seismică se va intensifica. Trebuie să ne grăbim.
Puţul n-a fost astupat de activitatea seismică.
Putem activa unitatea de pe orbită.
S-a ars un circuit. Trebuie să luăm de la început programarea.
Ajustez matricea de transfer energetic.
Reiniţializez amortizorul fluxului de particule.
- Riker către Data. Sunteţi acolo ? - Spuneţi, dle.
Detectăm o creştere a presiunii seismice.
Am înţeles, dle. Vom încerca să accelerăm lucrul.
Gata. Acum trebuie doar să realiniem deviatorul.
Data, sunteţi teferi ?
Da, dle. Ne vom întoarce curând la punctul de teleportare.
Gata. Să mergem.
Ne putem teleporta fără amplificatoarele de tipar ?
Nu, suntem la o adâncime prea mare.
Cum o să coborâm acolo ?
Nu există denivelări în stâncă.
- Trebuie să sărim. - Nu.
- E prea jos. N-o să reuşesc. - Ba da.
E un android tip Soong
numai că a fost proiectată să treacă drept om.
Are canale lacrimale, glande sudoripare,
chiar şi vene şi vase capilare sub piele.
De ce scanerul o percepe ca om ?
Fiindcă are un procesor menit să transmită un biosemnal fals.
Face parte din programul ei de îmbătrânire.
Nu numai că îmbătrâneşte fizic, la fel ca Data,
dar şi semnele ei vitale se schimbă.
Nu-mi dau seama de ce şi-a pierdut cunoştinţa.
Din câte-mi dau seama, totul e în regulă. Ar trebui să se trezească.
Verifică-i matricea pozitronică. Poate are o anomalie în lanţ.
Ai spus că ştiai că era un android. Cum ?
Primul indiciu l-am remarcat când foram.
Am văzut-o efectuând calcule complexe fără ajutorul computerului.
Poate era bună la matematică.
Aşa e, dar mi-a atras atenţia.
Mai târziu, am observat că modul în care clipea era straniu.
Intervalele dintre clipiri erau guvernate de sistemul Fourier,
aceeaşi formulă matematică folosită de tatăl meu
pentru a-mi conferi clipirilor un aspect aleatoriu.
Numai tu puteai să observi aşa ceva.
- Şi mai era concertul din Sala de Mese. - Ce-i cu el ?
Exersasem piesa.
Şi am observat că a cântat-o la fel în timpul spectacolului.
Fiecare tonalitate, fiecare intonaţie era aceeaşi.
Numai o formă de viaţă artificială era capabilă de aşa ceva.
- Soţul ei ştie ? - Nu cred.
Se află la suprafaţă monitorizând infuzia de plasmă.
Mai bine.
Data, uită-te la asta.
Se pare că e un modul de informaţii.
Cu o interfaţă holografică.
Oricine ai fi, ai aflat adevărul despre Juliana.
Corect.
Am programat holograma să răspundă la întrebările tale.
Eu sunt Noonien Soong.
- Eu am creat-o. - Eu sunt Data.
Data ?
Speram că o să fii tu.
Am creat până şi un program care să-ţi răspundă la întrebări.
- Ce mai faci, băiete ? - Sunt bine.
Mă bucur că ai avut şansa să-ţi cunoşti mama.
O numeşti pe dr. Tainer mama mea.
Dar complexitatea modelului său sugerează că a fost creată după mine.
Ai dreptate.
Dar a existat şi o adevărată Juliana O'Donnell.
Era soţia mea.
M-a ajutat să te construiesc.
Ce s-a întâmplat cu ea ?
A fost rănită...
... când ne-a atacat Entitatea Cristalină.
Am ajuns până la Terlina III dar...
... a căzut în comă.
Când mi-am dat seama că n-aveam ce să mai fac pentru ea,
am construit un android.
Am încercat să perfecţionez tehnica de scanare sinaptică
ca să transfer amintirile Julianei într-o matrice pozitronică.
Nu ştiam dacă va funcţiona dar tot am încercat.
Nu suportam gândul să pierd singura femeie pe care am iubit-o.
La câteva zile după moartea Julianei, am activat androidul.
M-a privit şi mi-a zâmbit.
Mă recunoscuse. Funcţionase !
Era o fiinţă în vârstă de două minute
şi din punctul ei de vedere, eu eram soţul ei.
Tocmai îşi revenise după nişte răni teribile.
Era incredibil.
- Atunci nu i-ai spus adevărul ? - De ce ?
N-avea nici un motiv să ştie. Voiam să fie fericită.
Voiam să fim fericiţi.
Şi eram.
- Pentru o vreme. - Ce s-a întâmplat ?
Am făcut o mare greşeală.
Nu i-am arătat niciodată cât de mult o iubesc.
Aşa că m-a părăsit.
Adevărata Juliana m-ar fi părăsit şi ea, dacă trăia.
Dacă-şi revine şi află că e un android...
Nu trebuie să ştie.
Am proiectat-o să se dezactiveze în caz că se află adevărul.
Când o să pui cipul la loc
se va trezi şi nu-şi va aminti nimic.
Nu trebuie decât să inventezi o scuză pentru ce s-a întâmplat.
Nu crezi că e mai bine să cunoască adevărul ?
Adevărul ?
Adevărul e că, în tot ceea ce contează...
... ea e Juliana Soong.
Am programat-o să se dezactiveze după o viaţă lungă.
Las-o să-şi trăiască zilele rămase
şi să moară cu credinţa că e om.
N-o lipsi de asta, fiule.
Te rog.
Se pare că trebuie să iau o decizie.
Ori îi spun doctorului Tainer că e un android
ori îi ascund informaţia.
Nu ştiu ce să fac.
De ce insista dr. Soong să nu-i spunem ?
Era convins că, dacă va afla, va sta în calea fericirii ei.
- Data, tu ce crezi ? - Nu sunt sigur.
Înţeleg sentimentele tatălui meu
dar nu sunt obligat să urmez neapărat dorinţele sale.
Mă gândesc la ce-ar fi mai bine pentru ea.
Nu i-ar fi mai bine dacă ar cunoaşte adevărul ?
Se va confrunta cu realitatea existenţei sale.
Nu cred.
Toată viaţa ei a crezut că e om.
Adevărul va avea repercusiuni grave pentru ea.
Data, s-ar putea să afle singură în viitorul apropiat.
Probabil în urma altui accident.
I-ar fi mai uşor să afle adevărul de la tine.
Dacă aş fi în locul ei,
aş prefera să-mi spună fiul meu decât un străin.
Mi-e dificil să separ ce e mai bine pentru ea
de ce e mai bine pentru mine.
Ce vrei să spui ?
Dacă va şti că e android, vom avea ceva în comun.
Nu voi mai fi singur în univers.
Ştiu cât de mult înseamnă pentru tine, Data.
Dar în acelaşi timp, dacă îi spui,
o să-i răpeşti ceea ce tu ţi-ai dorit toată viaţa.
Să fie om.
E o alegere dificilă. Fă cum crezi de cuviinţă, Data.
Indiferent ce decizie vei lua, noi o vom susţine.
Data.
Ce s-a întâmplat ? Ultimul lucru pe care mi-l amintesc
e că am sărit de pe stâncă.
Ai rămas inconştientă în urma căderii.
Ţi-ai rupt un os la braţ, dar dr. Crusher l-a vindecat.
Totul e în regulă.
Jurnalul căpitanului, completare.
Plasma a fost introdusă cu succes în miezul lui Atrea IV.
Miezul va rămâne în stare lichidă pentru câteva sute de ani.
Când te voi revedea ?
Sper să vizitez Atrea în următoarea permisie.
Aş fi încântată.
O să plec acum.
Vreau să ştii ceva.
Tatăl meu mi-a spus...
... că a iubit o singură femeie în viaţa sa
şi că regreta că n-a apucat să-i spună cât de mult ţinea la ea.
Sunt sigur că vorbea de tine.
Mă bucur să aflu.
Pe Atrea, avem o zicală:
"Un copil născut din părinţi care se iubesc
va avea numai bunătate în inimă."
Ţi se potriveşte de minune.
Ai grijă de tine, fiule.
La revedere, mamă.
Activează.
Traducerea şi adaptarea Mihai Andronie