AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL: Ez a nővérem egyenruhája volt.
A konyhában találtam, a tűzhelyben.
Julio, ez a bizonyíték, ami hiányzott, hogy elmehess a rendőrségre.
Nem hiszem, hogy ez elég lenne.
Fiatalember, mit csinál itt?
- Ki ment be abba a szobába, Benjamín? - Nem tudom.
Apám nagyon dühös lenne, ha nem adnám meg neki az örököst.
Ez nem fog megtörténni, kedvesem. Az eljövendő Vergara márki már úton van.
A műtét bonyolultabb volt, mint vártam.
Nem hiszem, hogy még teherbe eshet.
- Bemutatom Jimenát. - Örvendek.
Sajnos én nem mondhatom el ugyanezt.
Jimena veled volt utoljára.
- Mi történt vele? - Ma reggel holtan találták. Leszúrták.
Jönni fog egy gyilkosságokkal foglalkozó felügyelő.
Gondolom ön a nyomozó...
Ayala nyomozó, a Felügyelő Testülettől.
Úgy tűnik ez a késhegy... aranyból van.
Egyetlen hely van, ahol arany kés lehet.
Az igazgatói irodában van egy lista a hotel összes alkalmazottjáról.
- És hogy juthatok be? - Majd én.
És ha valaki ott talál: a vőlegényem dolgozószobája. Nem?
Pascual?
A nővéred elbocsátása óta csak egy felszolgáló kapott más feladatot:
Pascual, a recepciós.
"Ha nem akarod, hogy bárki megtudja, mi történt Cristina Olmedóval,
hagyj holnap délben 50000 pezetát az útkereszteződésnél."
Azt hiszem, hogy a nővéred ruhája zsaroláshoz kellett.
- Zsarolás? - Nem tudom.
De valami történt aznap este és azzal fenyegetik, hogy kitálalnak.
Állapotos vagyok.
Ez elég lesz az orvosra és a szállásra.
- Mondtam, hogy nem vetetem el. - De igen.
Még valami, Benjamín. Többen panaszkodtak az egyik szobalányra.
- Szólj Ángelának, hogy bocsássa el. - Igen, uram.
Nem küldheti el. Mit fog most tenni?
Ezt azelőtt kellett volna kérdezni, mielőtt bárkivel összefeküdt volna.
Tőlem van a gyerek.
Belén, fülembe jutott, hogy terhes vagy.
Így van, asszonyom.
Van egy ajánlatom számodra, hogy tarthatod meg az állásodat.
Az az igazság, hogy csoda, hogy a lánya életét sikerült megmenteni.
A lányomét és az unokámét.
Mit akar? Hogy hazudjak?
Gondolom tudja, hogy a hotelnek van egy jegyzőkönyve.
Egy korábbi időpontban ön egy nővel szállt meg itt.
Az én hallgatásom annyit ér, mint az öné.
Hozzám jönnél feleségül?
- Diego? - Mit vettél még el onnan?
Semmit.
Nem bízom ebben az Espinosában. Kutassák át a szobáját.
Ez az apám szállodája, az én szállodám.
És valami súlyos dolog folyik itt, és tudni akarom, mi az.
Információim vannak a lány halálával kapcsolatban.
A halála előtt nem sokkal láttam valakivel.
Javier Alarcón.
A fordító elérhetősége: oseynara@gmail.com
GRAN HOTEL 3. rész: Az arany kés
"Drága Öcsém! Ma kemény napom volt.
De a legrosszabb az egészben a don Diego Murquíával való első találkozásom volt.
Ő a hotel igazgatója."
Don Diego, nagyon sajnálom.
- Mi a neved? - Cristina Olmedo.
Állj fel. Igazából szerencséd volt, hogy csak gyertyákat ejtettél el, és idelent.
Legfeljebb elbocsátanak érte, de...
gondolj csak bele, mi lett volna, ha egy vendég előtt történik ez.
Mit kezdhetnénk az ügyetlenségeddel a hotelben?
Többé nem fordul elő, don Diego. Esküszöm.
Folytasd a munkát.
"Halkan beszélt, szinte kedvesen, de bár kiabált volna inkább."
Espinosa. Tudom, hogy nem örül neki, de a reggeli nem tálalódik fel magától.
Máris megyek, don Benjamín.
Merre jártál?
Fel kell szolgálni a reggelit.
Ezt a szalonban, don Augostonak, a 41-esre. Ezt a kávét pedig don Diegonak.
Majd én viszem don Diego kávéját.
Mit akarsz ezzel a késsel?
- Seńorita Alicia. - Mondd, Andrés.
Tudom, hogy merészség, amit kérek, de a segítségére van szükségem.
Szabad.
Nem, szeretném, ha elmagyaráznád.
- A reggelije, don Diego. - Tedd le.
Nem tudom. Nem vagyok benne biztos. De mennyiről beszélünk?
Rendben.
Jó, később még beszélünk róla. Rendben. Rendben, viszont hallásra.
Már rég meg kellett volna oldódnia, ehelyett csak tovább bonyolódik.
Sajnálom, uram.
A sajnálat nem segít, Garrido!
- Diego. - Alicia.
Gondoltam sétálhatnánk egyet a kertben.
Sajnálom, most nem érek rá, de ha végeztem, szívesen veled tartok.
- Ha nem óhajt mást, don Diego. - Nem, elmehetsz.
- Akkor később találkozunk. - Hogyne.
Pincér! Jöjjön fel a szobámba összeszedni a reggeli edényeket.
Ahogy parancsolja.
Mit jelentsen ez, Julio? Mit akartál tenni Diegoval?
- Semmit. - Semmit?
Egy késsel?
Csak rá akartam ijeszteni, vallomásra bírni. Tudod, hogy azt hazudta,
- hogy don Anselmot zsarolták meg. - Ettől még lesz nem gyilkos.
Nem akartalak gyötörni. Nehéz lehet elfogadni, hogy Diego talán gyilkos.
- Ő az az ember, akit szeretsz. - Ő a jegyesem.
Jól ismerem. Nehéz elhinnem, hogy képes lenne valakit megölni.
Képzeld magad a helyembe.
Szeretnéd olyannal leélni az életed, aki ilyenre képes?
Én csak szeretném megtudni az igazat.
Ahogyan én is.
Hát így nem fogod kideríteni.
És mit tehetnék?
Azért fizettek a zsarolónak, mert az tudja az igazat.
És tudja bizonyítani is.
- Ő az, akit meg kell keresni. - Nem láttad, nem?
Nem, de itteni köpenyt viselt, és elszakította futás közben.
Te keresd meg a köpenyt. Én beszélek Diegoval.
Légy óvatos, veszélyes lehet.
Nem akarom, hogy bajod essék.
Seńorita Alicia?
- Seńorita Alicia? - Igen?
Az édesanyja várja az előtérben.
Máris megyek.
Espinosa, mit keres itt?
Don Benjamín, elnézést. Nem tudja, kié ez a köpeny?
Miért szeretné tudni?
El van szakadva és szólnék a tulajdonosának, hogy hozza rendbe.
- Ez nem tesz jót a hotel hírnevének. - Valóban. Rettenetes.
Kinek szóljak?
A köpenyek nem olyanok, mint az egyenruhák.
Esőben használják, mikor a csomagokért kell kimenni.
Hagyja csak itt, majd valaki megvarrja.
- Mi történt, anyám? - Ez az, ami történt.
- Anyám. - Alfredo, fiam!
De jó látni téged. Lefogytál?
Egy hónap a birtokon és máris jobb színben leszel.
- Dońa Elisa. - Sofía.
Micsoda meglepetés, márkiné.
- Remélem kellemes. - Örülök, hogy itt van, dońa Elisa.
Napról-napra szebb vagy, Alicia. Apádtól örökölted a szépséged és a szemeid.
Viszont te, kedvesem, inkább anyádra hasonlítasz.
- Márkiné. - Javier.
- Dońa Elisa, öröm itt fogadni önt. - Igazgató úr.
Elnézést, dońa Elisa. Elvigyem a lepedőket a ruharaktárba?
- Igen, Victoria. - Mutatom az utat.
Szeretek a selyembe hímzett családi címerrel aludni. Régi megszokás.
Nem választhatott volna jobb időpontot a látogatásra, dońa Elisa.
Igaz, Alfredo?
Arra vártunk, hogy elteljen négy hónap, hogy bejelentsük, de ha már itt van...
Hogy bejelentsetek mit, kedvesem?
Alfredo és én gyermeket várunk. A márki cím leendő örökösét.
Ez egy nagy hír, gondolom.
Ez egy nagy meglepetés. Egy unoka.
Nahát! Kezdem öregnek érezni magam.
Gratulálok, Sofía. Egy fiú...
...bár akár lány is lehet.
Belegondoltál? 9 hónap várakozás és aztán semmi. Örökös nélkül maradsz.
Ez meg mi? Ugye nem az egyik vendégtől vetted el?
Nem mondta a fia? Ő ajándékozta nekem.
- Honnan vette a pénzt rá? - Az nem az én dolgom.
Nem is gratulál a jövendőbeli menyének?
Egyre megy. Egy szobalány nem viselhet ékszereket.
- Jegygyűrűt sem? - Még nem vagy férjnél, úgyhogy vedd le.
Az, hogy nem látszik, nem jelenti azt, hogy nincs is.
Nem tudom, hogy szédítetted el a fiam, de hozzá nem ilyen nő illik.
Hazudj neki. Mondj bármit. Hogy a gyerek nem tőle van. Hogy nem szereted.
Csak távolodj el tőle.
Ezt meg sem hallottam, mert tudom, hogy csak az aggódó anya beszél magából.
Habár az aggódó nagymama is beszélhetne.
Vagy azt hiszi, hogy a fia boldog lenne, ha maga miatt eltűnnék a gyerekkel?
Azt hiszi megbocsátaná valaha is?
Miután ilyet ajándékozott nekem?
Nyilvánvaló, hogy Andrés már választott.
Vergara márkiné az előző látogatásakor nem volt túl elégedett a munkájukkal,
ugyanis ezúttal magával hozta a saját cselédségének egy részét.
Akkor Vergara márkijának birtoka már biztos üres.
És mivel ez a maguk hibája, maguk fogják megosztani a szobáikat velük.
Nem tudom, hogy a márkiné mit vár el, és őszinténszólva nem is érdekel.
Itt a hotel előírásai vannak érvényben. Vagyis az enyémek.
Pontosság, engedelmesség és diszkréció a vendégekkel kapcsolatban.
Elmehetnek.
Andrés, nem hiszem, hogy az állapotomban jó lenne megosztanom valakivel a szobám.
Hát a gyűrű, amit adtam?
Anyád nem akarja, hogy meglássák.
- Anyám. - Hallottam, amit Belén mondott.
De ha nincs megelégedve a szobájával, tudja az utat az istállóba.
Dehát terhes.
A mi Urunk édesanyja istállóban szült,
és amilyen nagyképű Belén, nem hiszem, hogy több méltóság szorult belé.
És a gyűrű? Jegygyűrűt szabad hordani, és ez majdnem az.
De attól nem jegygyűrű.
Ha összeházasodtok, az más.
Kár, hogy a márkiné nem jön gyakrabban.
- Hiányoztam? - A lényeg, hogy most itt vagy velem.
Siess, elő kell készítenem az ágyneműt annak a boszorkának.
Hát akkor ez lesz életed leghevesebb öt perce.
Öt perc? Ennyire nem sietek.
Don Javier Alarcón?
Mit keres maga itt?
Elnézést a zavarásért. Tudom, hogy élvezetesebb,
amit épp csinál, mint velem beszélni, de az enyém biztos, hogy fontosabb.
Távozzon innen most azonnal.
Seńor Alarcón, ne gondolja, hogy kedvtelésből vagyok itt.
Azért jöttem, hogy kikérdezzem önt, mint egy gyilkosság gyanúsítottját.
Nem szükséges a jó megjelenés hozzá. Csak gombolkozzon be.
Inkább a vendégek miatt, mint miattam. Hozzá vagyok szokva az ilyenhez.
Kisasszony.
Több időt töltöttem már itt megérkezésem óta, mint bárhol máshol.
A végén még önöknél fogok megszállni.
Nem hinném, hogy a fizetéséből telne rá.
Azért jöttem, hogy elmondjam, végre van egy gyanúsítottam.
- A fia. - Anyám, esküszöm, nem tettem semmit.
Látták a fiát azzal az utcalánnyal, akit holtan találtak néhány napja.
A fiam nem keres efféle társaságot.
És ha így is lenne, az ilyen nők több férfival vannak.
Ezt a nőt látták a fiával a hotel egyik ünnepélyén.
Ezt több vendég is megerősítette.
- Maga zavarta a vendégeimet? - Csak a munkámat végeztem.
Vigyázzon, hogy végzi, ha nem akar megválni tőle.
Ha lenne jobb, én örülnék neki.
Az a helyzet, hogy a gyilkos fegyver ebből a hotelből való és itt találtam rá
egy szobalány, Cristina Olmedo véres ruhájára is.
- Cristina Olmedo már elhagyta a hotelt. - És ezt a világot is, tartok tőle.
Ráadásul van egy tanúm, aki azt állítja, hogy don Javier aznap este a meggyilkolt
- lánnyal volt. - Miféle tanú?
Bizonyos don Sebastián, a csapszék tulajdonosa.
Ez minden? Egy gazember szava, aki jó pénzért a saját anyját is eladná?
- Talán többet ér a szava a fiaménál? - A fia se volt szent a madridi útján.
Már van előélete agresszió kapcsán. Ön is megbizonyosodhat róla.
Sajnálom, anyám. Verekedésbe keveredtem, hogy megvédjek egy hölgyet.
Elmondaná miféle hölgyről volt szó? Don Sebastián,
az 'anyját is eladni képes' gazember legalább sosem volt rács mögött.
- Úgyhogy, ha velem tartana, don Javier. - A fiam nem megy sehova.
Nekem is van tanúm. Azon az estén valaki mással voltam.
Hát újra találkozunk, seńor Espinosa.
Tudja hogy hívjuk az egybeeséseket az én szakmám nyelvén? Gyanúnak.
- Vádol valamivel? - Nem. Egyelőre.
Tanúi minősítésben kerestem fel magát.
Emlékszik arra az estére, amikor meghalt Jimena, a meggyilkolt lány a faluból?
Azt mondta, hogy a csapszékben volt. Kivel?
- Javier Alarcónnal találkoztam ott. - És azzal a lánnyal volt?
Egy darabig együtt voltak. De aztán don Javier vitába keveredett, és kirakták.
Segítettem neki, mikor páran nekiestek.
Azután mi történt?
Együtt jöttünk vissza. És ahogy don Javier a verekedés után kinézett,
kétlem, hogy bárkit bántani tudott volna.
És Jimena?
Nem tudom. Gondolom a csapszékben maradt.
Kezdődik a műszakom, és nem akarok elkésni.
- Ha nem bánja... - Lenne még egy kérdésem.
Don Javier beszélt magának Cristina Olmedoról? Tud valamit az eltűnéséről?
Nem, uram. Nem tudom, ki az a nő.
Elmehet.
Épp ott voltam, mikor érte jött a rendőrség. Azt hiszik, megölt valakit.
Don Javier képtelen lenne bárkit is bántani.
Ha gyanúsított, akkor talán mégis. Ezek az uracskák a legrosszabbak.
Ha kérhetem, az egyetlen dolog, amit ebben a konyhában hallani akarok:
'Igen, asszonyom.' vagy 'Igen, dońa Ángela'. A többi felesleges.
Pláne ha az Alarcón család hírnevének elhomályosításáról van szó.
Ha csak egyetlen ezek közül a szavak közül kikerülne innen,
abban a pillanatban csomagolhatnának.
Bár a fiam vagy, ez rád is vonatkozik.
Miért akartál annyira sétálni?
Szeretnék kettesben maradni veled. Hogy beszélhessünk.
És miről akarsz beszélni?
Tudom, hogy hazudtál nekem, Diego.
Mit hazudtam?
Azt mondtad, hogy megzsarolták don Anselmot, de ez nem igaz.
És te, Alicia? Te is hazudtál nekem. Azt ígérted, nem ártod magad ebbe,
mégis követted Garridot az útkereszteződéshez.
Ha nem mondod meg az igazat, akkor nekem kell kiderítenem, nem gondolod?
Mondd, kit zsaroltak meg, Diego? Téged? És kérlek, ne hazudj megint.
Tényleg hazudtam egyszer, de csak, hogy megvédjelek. De te arra kényszerítesz,
hogy akaratom ellenére elmondjam: azokat az üzeneteket a bátyádnak címezték!
Javiernek? A bátyám soha nem bántott volna senkit.
Tudom. De komoly bajba keveredett, és valaki rá akarja kenni
annak a prostituáltnak a meggyilkolását.
Most pedig... a segítségedre van szükségem, Alicia.
Amikor Garrido meglátott téged, leütötte az, aki a pénzért ment.
Így nem láthatta. Te ott voltál.
Visszamegyünk az útkereszteződéshez, és te mindent elmondasz, rendben?
Gyerünk.
Julio.
Seńorita Alicia a kertben don Diegoval és Garridoval sétált és dühösnek tűntek.
- Hallottál valamit? - Nem, de aztán az erdő felé indultak,
a főút felé. Julio! Julio! Julio!
Ide tettem a pénzt, és ott láttam a jegyesét.
Láttad az arcát annak, aki érte jött?
Láttam, hogy férfi az illető, de nem láttam az arcát. Olyan köpenyt viselt,
mint a hotel alkalmazottai, amikor esik.
- És merre távozott? - Arra.
Követtem, meglátott és futni kezdett.
Majdnem elesett.
- Szóval a negyedik hónapban vagy. - Majdnem.
- Alig látszik. - Sofía.
- Mi történt? - Volt egy esésem, és kaptam egy ütést.
A méhre? Terhesen ez nagyon veszélyes is lehet.
Nem, nem a méhre. A csípőmre.
- Még mindig fáj arra. - Ha te mondod, kedvesem.
De meglátod, pár héten belül érezni kezded, ahogy mozog, és ez
a legcsodálatosabb dolog, ami egy nővel történhet. Érezni az életet odabent.
Igen. Elnézést, biztos szeretnél kettesben maradni anyáddal.
Sofía.
Sofía!
Miért viselkedett így Sofía? Baj van a terhességgel?
A megrázkódtatás teszi, anyám.
Sofía kishíján életét vesztette, ahogy a gyerek is.
Különbséget tudok tenni a megrázkódtatás és a fájdalom könnyei között, fiam.
Melyik orvos kezelte?
Dr. Santamaría remek munkát végzett. Istennek hála mindketten jól vannak.
És most, ha megbocsát, a feleségem mellett van a helyem.
Megpróbálom megnyugtatni.
- Észrevett valamit, tudom. - Ez lehetetlen, lányom.
A hasamhoz akart nyúlni. Biztos, hogy látta, hogy nézek. Gyanít valamit.
Sofía, ha nem nyugszol meg, tényleg gyanakodni fog.
Azt kell mutatnod, hogy boldog vagy, szereted a férjed és gyermeket vársz.
- Dońa Elisa nem olyan, mint Alfredo. - Tudom, okos asszony.
Sosem kedvelt engem. És ha kicsit is gyanítja, hogy elvesztettem a gyereket,
egy pillanatig sem fog várni, hogy az érvénytelenítést kérje.
Te csak gondoskodj róla, hogy Alfredo melletted álljon.
Én majd szemmel tartom dońa Elisát.
Dońa Teresa.
- Sofía, jól vagy? - Most, hogy megjöttél, bizonyára.
Jól vagyok, csak egy kicsit elfáradtam.
Szükségem van arra, hogy mellettem légy.
Hol találom dr. Santamaríát? Köszönöm.
- Dr. Santamaría? - Igen?
Dońa Elisa, Vergara márkiné, don Alfredo anyja.
- Leülhetnénk beszélgetni egy kicsit? - Megtisztel vele.
Részemről a megtiszteltetés. Tudomást szereztem a menyem balesetéről és
szeretném megköszönni a munkáját. Habár rutin beavatkozás volt.
Nincs rutin beavatkozás, mindig vannak kockázatok.
Főleg, ha egy méhet ért ütésről van szó.
- A méhet? - Igen.
És miért mondta azt a menyem, hogy a csípőjét érte az ütés?
- Nem tudom, talán összekeverte. - Titkol előttem valamit, doktor úr?
- Asszonyom, ha megbocsát... - Ha valami gond van, szeretném tudni.
Bizonyára megérti, hogy érdekel az unokám egészsége és a márki cím jövője.
És ne aggódjon, diszkrét leszek és nagyvonalú.
Én mindent megtettem, ami tőlem telt. A jövő a mi Urunk kezében van.
Értem.
Talán ez nem a legjobb hely a beszélgetésre.
Nem hely kérdése, asszonyom. Meg van kötve a kezem.
Az orvosi eskü által?
Bár a hippokratészi eskü miatt lenne! De a hotel jegyzőkönyvéről van szó.
Ha megbocsát, asszonyom.
Fáradjanak velem, kérem.
Alicia.
Remélem, hogy mindent sikerült tisztáznunk és bízni fogsz bennem.
Épp annyira, amennyire te bízol bennem.
Akkor minden rendben.
Találkozóm van anyáddal. Ha megbocsátasz.
Várj meg a dolgozószobámban.
Egy óra múlva a második emeleti folyosón leszek ügyeletes.
Alicia nem látta a zsarolót, de látta, hogy az a személyzet köpenyét viselte.
Tehát az egyik alkalmazottunk az.
Ezt a hotel igazgatójának előre kellett volna tudnia, Diego.
Nagyon sajnálom, asszonyom.
Vizsgáld át a személyzet összes szobáját, de nagyon diszkréten.
Ha az illető rájön, hogy őt keressük, megpróbál majd elszökni.
- És vissza akarom kapni a pénzem. - Megbízom Garridót a feladattal.
Remélem, hogy ezúttal eredményesebb lesz.
Asszonyom.
Don Javier, rendbe tehetem a szobáját?
Hogyne.
Akkor találtam, mikor don Javier ágyát vetettem be.
- Tud róla még valaki? - Nem, asszonyom.
De azt beszélik, hogy azt a lányt ilyennel ölték meg. Arra gondoltam...
- Asszonyom, én nem tettem semmit. - Gondolkodni.
Egy szobalánynak nem szabad gondolkodnia. Csak engedelmeskednie.
Úgyhogy ha még egyszer kinyitod a szád, az utcán találod magad.
Ángela, hálás vagyok a diszkréciódért, amivel mindig is kezelted a hotel ügyeit
és a család ügyeit.
Én hallgatni fogok. És intézkedtem, hogy az a szobalány is így tegyen.
A család iránti hűségem miatt tettem,
és mert tudom, hogy ön a mindannyiunk számára legjobb döntést fogja meghozni.
- Anyám. - Hálás vagyok, Ángela.
Dońa Ángela.
Mi történt, anyám?
Mi ez?
- Egy arany kés. - Amivel megölték a barátnőcskédet.
- És az ágybetéted alól került elő. - Mi? Nem, valaki odatehette.
Nem öltem meg senkit, esküszöm. Sok bajt okozott nekem az alkohol,
a fogadások, de... de hidegvérrel megölni egy nőt...
- Nem, anyám. - Meg kell szabadulnunk ettől.
Bedobhatom a tengerbe, vagy eláshatom.
Akkor a rendőrség folytatja a nyomozást.
És akárki is akarta rád terelni a gyanút, újra megpróbálja.
Ha már nálunk van a kés, kereshetünk neki jobb helyet.
A rendőrség bűnöst akar, nem?
- Hát kapják meg. - Kit?
Te keverted bajba a hotelt, így neked kell választanod.
Rejtsd el a személyzet valamelyik szobájába.
Én pedig engedélyezem a rendőrségnek a vizsgálódást.
Köszönöm, anyám.
Julio.
Nyugodj meg, te nem tettél semmi rosszat.
Mi történt?
Talált egy olyan arany kést, amilyennel megölték azt a lányt,
don Javier ágybetéte alatt.
Elmondta anyámnak és ő felpofozta azért, hogy el ne mondja.
Nem sok sikerrel, ahogy látom.
Szegény lány megrémült. Attól fél, elbocsátják. Ezért hozzám fordult.
Nem kellett volna felpofoznia, de anyádnak igaza van:
nem szabad semmit sem mondania.
Remélem kellemesen telik az ideje a hotelben. Hogy vannak a lányai?
- Nagyon jól, seńorita Alicia. - A nagyobbikat hamarosan
- bevezetheti a társaságba. - Ha minden jól megy,
a Gran Hotelben tesszük ezt meg.
Nem tartom fel tovább, biztos dolga van.
Láthattad, hogy beszéltem Diegoval.
Azért követtelek titeket az erdőbe, mert nem akartam, hogy bajod essék.
- Beismerte, hogy hazudott nekem. - Gondolom volt rá magyarázata.
Igen. A bátyám volt az, akit megzsaroltak.
- Javier? - De lehet, hogy Diego újabb hazugsága.
Az egyik szobalány megtalálta a kést, amivel megölték azt a lányt,
a bátyád szobájában.
Hogyan? A bátyám képtelen lenne ilyet tenni.
- Tudsz valamit a bátyámról. - Nem.
Mit találtál az erdőben? Láttam, hogy valamit fölvettél.
Ott találtam, ahol a zsaroló megbotlott. Biztos, hogy ő ejtette el.
Ez nem lehet.
- Mi az? - Ezt a kézelőgomb az apámé volt.
Amikor a nővérem eljött otthonról, apám neki adta.
Nem mintha olyan értékes lenne, de túl sok pénzünk sem volt.
Ez volt az egyetlen értékünk. A nővérem pedig eladhatta volna szükség esetén.
Espinosa, azt az ételt már fel kellett volna szolgálni.
Elnézést, Benjamín,
feltartottam őt pár konyhával kapcsolatos kérdéssel.
Ez esetben, seńorita Alicia, nekem kell elnézést kérnem.
Nincs sok időm.
Hogy kerülhetett a kézelőgomb a zsarolóhoz?
Nem tudom. De az egyértelmű, hogy hozzá került.
És ha követjük a nyomait, megtalálhatjuk őt.
Én megpróbálok többet megtudni a bátyámról.
Alicia.
Láthattad, hogy tudok magamra vigyázni.
De talán olyat fedezel fel, aminek nem fogsz örülni.
Még kevésbé örülök, ha nem tudom meg.
Igen?
Mit keresel itt? Nem kellene itt lenned. Ha dońa Ángela meglát, elbocsát.
Csak egy pillanat.
Ezt a kézelőgombot az ajtódtól nem messze találtam.
- Hátha tudod, kié. - Nem tudom, egy felszolgálóé lehet.
- Arany és gyöngy. - Mutasd csak.
Á, igen. Igen, az enyém, Andrésnak szánom.
De jó, hogy megtaláltad. Most már elmehetsz.
Belén... ha így lenne, elsőre ráismertél volna.
Hát te is. De mit kezdhetnél vele? Mert itt ez nem jó semmire.
Egyezzünk meg. Ha megmondod, kié volt, és segítesz megtalálni a párját,
mindkettő a tiéd.
De nem árulod el Andrésnek, ugye? Ha arany, sokat kaphatok érte. Mutasd.
Megegyeztünk. Kié volt?
A szobatársamé.
- A márkiné szobalányáé? - Nem azé, hanem a korábbié, Cristináé.
Az apja adta neki, ha pénzre lenne szüksége, de ő jobbat talált ki.
- Eladod? - Nem.
- Akkor mit csinálsz velük? - Ajándék lesz egy barátnak.
Egy barátnak? Ki az?
Ha elmondanám neked, holnapra az egész hotel tudná.
Mit kerestek még itt? Cristina, a törölközők nem önműködőek.
Szeretném, ha készen lennének, mire visszaérek Cantaloából.
- Mi ez? - Ajándék egy barátnak.
Az apámé volt.
Ha végeztél a törölközők hajtogatásával, visszakérheted.
Nem akarom, hogy ilyesmi elterelje a figyelmed. Gyerünk.
Szóval a szobatársadnak vőlegénye volt.
Mit érdekel az téged?
Talán nála van a párja, és olcsón megvehetem.
Mint mondtam, külön nem értékes, de együtt...
Sokat akaszthatnánk vele, nem?
Cristina nagyon zárkózott volt és sosem mondta el, ki a vőlegénye.
Egyébként sem hiszem, hogy sokáig tartott.
- Miért? - Nem végződött jól.
Két-három hónap múlva láttam Cristinát, hogy rizsport vesz el tőlem.
Na és az mi?
A bőrre van. Remekül eltakarja a véraláfutásokat.
- Verte őt? - Gondolom.
Meg volt ijedve. És tudod, hogy rajtunk, szobalányokon és felszolgálókon
nem lehet sem ismertetőjel, nem sebhely.
- Ha meglátták volna, elbocsátják. - És ez mikor volt?
Kicsivel azelőtt, hogy elküldték.
Köszönöm.
Hé! Ne felejtsd el elhozni a kézelőgombokat, ha megtalálod a másikat.
Espinosa.
A mielőbb úgy tűnt, hogy maga seńorita Aliciával beszélgetett.
Feltartott, mert a konyháról kérdezett néhány dolgot,
de az étel melegen került az asztalra.
Seńorita Alicia nagyon kedves mindenkivel,
de ezt ne gondolja barátságnak.
Vigyázzon. Nem jó a felsőbb osztálybéliekkel játszani.
Így fogok tenni, don Benjamín.
Sosem fogadnák el. Sosem lesz olyan, mint ők.
Ez a mi helyünk, Espinosa, és az úri szalonokban csak felszolgálhatunk.
Ezt ne feledje.
Kinyitottam a kulcsommal. Ez a márkiné széfjének a kulcsa.
- Ha szeretné, hogy elkísérjem... - Nem, köszönöm.
- Pascual, nem láttad a bátyámat? - De, az imént ment el.
És nem tudod, hova ment?
Engedje meg, hogy megmutassam, seńorita Alicia.
JEGYZŐKÖNYV
Kövesse az ösvényt, ami a parthoz vezet.
Köszönöm szépen.
- Végzett? - Igen.
- Itt a kulcs. - Köszönöm.
Kedves doktor úr, már kerestem.
Láthatja, hogy az a könyv, ami annyira aggasztotta, már nem gond.
Nem tudja, milyen hálás vagyok a szívességéért, dońa Elisa.
Bármit azért, hogy egy olyan kiváló orvos, mint ön, szabadon beszélhessen.
Elnézést, márkiné, de a doktor úrnak velem kell tartania. Sürgős.
Ha megengedi, asszonyom.
Mi folyik itt?
Hova viszik a csomagjaimat?
Sajnálom, hogy megszakítottam a márkinéval folytatott beszélgetését,
de hálás lesz nekem.
Virginia, kérlek.
A hotelnek készítenie kell egy másolatot a jegyzőkönyvről
és el kell küldeni a rendőrségnek minden héten.
Ezt nem tudtam.
A rendőrség nem szokott ezekkel foglalkozni, kivéve persze, ha
ki kell vizsgálni valamilyen esetet vagy valamelyik vendéget.
És miért vizsgálódnának utánam?
Nem tudom, tudja-e, hogy nemrég megöltek egy fiatal lányt
és a rendőrség még vizsgálódik.
Elég lenne megemlítenem, hogy a személyzet valami furcsát tapasztalt
az ön viselkedésében, hogy ezek az adatok napfényre kerüljenek
és a felesége mindenről tudomást szerezzen.
Mit akar, mit tegyek?
Először is adja vissza, ami az enyém.
Egy kocsi várja a kapunál, sürgős eset. A felesége már várja. És ne aggódjon.
Nem kell senkinek magyarázkodnia. Még a márkinénak sem.
- Victoria. - Dońa Elisa?
Nem hiszem el ezt a mesét, hogy a doktor úrnak ilyen sürgősen távoznia kellett.
Titkolnak valamit.
Tartsd nyitva a szemed és értesíts, ha valami furcsát látsz.
Igen, asszonyom.
Kiskorunkban nagyon szerettél ide jönni.
Minden nap eljöttél megnézni a világítótornyot.
Ezt mondtam anyánknak.
Igazából titokban cigarettázni jöttem.
Már akkor is szerettem bajba kerülni.
Tudok arról, ami történt.
A rendőrségről és arról a késről, amit a szobádban találtak.
Honnan tudtad meg? Anyánk mondta el?
- Nem. - Akkor ki?
Valaki a személyzetből látta. De ne aggódj, nem fog kitudódni.
Jobb is, mert én nem tettem semmit. Hinned kell nekem.
A bátyám vagy és hiszek neked.
De tudni akarom, mibe keveredtél, hogy valaki téged akar befeketíteni.
Mindenki tudja, hogy a rendőrség beszélt velem.
Ezért a tettes az én szobámba tette a kést.
De miért beszélt veled a rendőrség?
Köze van a véres ruhához, amit találtak? Egy szobalányé, Cristina Olmedoé volt.
Elég volt nekem a rendőrség faggatózása.
Titkolsz valamit. Tudom, mert ismerlek.
- Mondd el, mibe keveredtél. - Nem tartozik rád.
Dehogynem. Ez mindannyiunkat érint.
- Én csak segíteni szeretnék. - Van pénzed?
- Tudod, hogy nincs. - Akkor nem tudsz segíteni.
Javier, bízz bennem.
A húgod vagyok.
Akkor ne viselkedj úgy, mint egy anya.
Így is elég az, aki nekem jutott.
Hogy halad a kutatás? Megtaláltad a pénzt?
Még nem, don Diego. És egyáltalán nem könnyű, mivel a márkiné kísérete ki...
Oldd meg, ahogy tudod.
Az a zsaroló bármikor elviheti a pénzt a hotelből.
Igen, uram.
Julio.
- Mit csinálsz? Az nem a te szobád. - Zajt hallottam bentről és ez a szoba
Saúlé és Joaquíné, akik az étterembe vannak beosztva.
- Hát én semmit sem hallottam. - Igen, mert...
Julio, kérlek. Foglalkozz a saját dolgoddal és ne avatkozz a másokéba.
- Szerintem elég munka van a konyhában. - Ahogy mondja.
- Vigyázz! - Várjon...
Ne! Ne nyúlj hozzá!
Pascual, elmész?
Ez a szabad délutánom, uram.
Sajnálom. Hagyd ezt és regisztráld az új vendégeket.
Igen, don Diego.
Tényleg, hallottam, milyen jól megy a bányászati üzlet.
Erre, kérem. Pascual foglalkozik majd önökkel.
Don Armando, don Eugenio, örültem.
Megbeszéltem don Rosendoval. Reggel lenne, mindketten szabadnaposak vagyunk.
Egy kicsit elhamarkodott, nem gondolod?
Meggondoltad magad? Már nem akarsz férjhez menni?
Persze, hogy férjhez akarok menni, de hamarosan meglátszik, és nem így akarom.
Mit számít ez? Együtt leszünk. Nem kell többé a nyakadban hordani a gyűrűt,
és nem kell szégyenkezned.
Majd megbeszéljük. Rendbe kell tennem a szobákat.
Andrés, hagyd csak, majd én felszolgálom.
Köszönöm.
Andrés, tégy meg nekem egy szívességet.
Remélem, hogy ezúttal nem kell a munkámmal vagy az életemmel játszanom.
Csak szeretném, ha feltennél egy kérdést az anyádnak.
Mondtam, hogy nem játszom az életemmel.
- Andrés... - Miről van szó?
Kérte, hogy értesítsem, ha valami furcsát látok.
- Na és? - Láttam, amint egy alkalmazott
megpróbálta kivinni ezt a bőröndöt a hotelből.
Nem hinném, hogy sok köze van a fiamhoz és a menyemhez.
De azt hiszem, érdekelni fog valakit, aki segíthet nekem.
Még van idő az indulásig.
Victoria, mondd meg don Diegonak, hogy szeretnék meginni vele egy kávét.
Rossz nap?
Elnézést, uram. Miben tudok segíteni?
Szeretném átvizsgálni a személyzet szobáit.
- Engedélyt kaptam dońa Teresától. - Hogyne.
- Kezdjék ezzel a szobával. - Igen, uram.
Megengedi egy pillanatra, uram?
Mi történt?
Én ugyanannyira nem szeretem ezt, mint ön, de biztosra kell mennem,
hogy ne vihessenek ki semmit ezekből a szobákból.
Kész is. Elmehet.
Hernando.
Uram.
Hiányzik a hegye. És a méretéről ítélve az a rész, amit az áldozatban találtunk.
Kétségtelenül ez a gyilkos fegyver.
Dońa Elisa.
Milyen kár. A terhesség miatt hamarosan meg kell válnod ettől a szép ruhától.
Igen, kár.
És látom, hogy már van babaruha is, de neked még nincs nagyobb méret.
Ilyen előrelátó vagy bizonyos dolgokban és ilyen kevésbé másokban?
A babaruha ajándék volt. El akartam menni a fővárosba bevásárolni,
- de jött a baleset. - Hogyne, a baleset.
Kár, hogy dr. Santamaríának olyan hamar távoznia kellett, beszélni akartam vele.
Aggódom érted, kedvesem. Ez normális.
- Nincs miért aggódnia, minden rendben. - Én Vergara márkiné vagyok.
Az egyetlen dolgom az ég világon, hogy aggódjak a márki cím jövője miatt.
És ne legyen kétséged, hogy meg is teszem.
Dońa Sofía, miben segíthetek?
Seńora Sofía, mi történt?
Mi történt? Na és a gyerek?
Mi történt a gyerekkel?
- Anyám. - Andrés, fiam, nem vagyok jó kedvemben.
Csak egy pillanatra. Ezeket a kézelőgombokat a kertben találtam.
Nem tudja, kié?
Nem a hotel egyenruháiról való, talán az egyik vendégé. Nem, várj csak!
- Azt hiszem, Pascualé. - Pascualé? Biztos benne?
- Igen, fiam. - Tetszik és szeretném tudni, hol vette.
Nem hinném, hogy Pascual tudja. Ajándékba kapta.
Kitől? Ha szabad tudni.
Már nem dolgozik itt. A barátnőd, Cristina Olmedo.
Elvettem tőle, hogy ne zavarja őt a munkában.
Aztán visszakapta. Utána pedig láttam, hogy Pascualnak adta.
Jegyesek voltak?
Pascual elkövette ezt a hibát. Cristina nem illett hozzá.
De titkon örültem, mert így téged békén hagyott.
- Nem volt jó asszony. - Anyám...
- De aki most van, az még rosszabb. - Kérem, ne kezdje újra.
Csak azt remélem, hogy mikor felnyílik a szemed és meglátod,
milyen igazából Belén, nem lesz még túl késő.
- Mondott valamit? - Igen, és nem fogod elhinni.
- Mit mondott? - Itt van. Fogják el.
Hé, mit művelnek? Eresszenek!
Don Andrés Cernuda, letartóztatom Jimena López meggyilkolásáért
és Cristina Olmedo eltűnésének gyanújával.
De Cristina a barátom volt és ezt a Jimenát nem is ismertem.
Ő a szobatársam. És aznap este, mikor meghalt Jimena, miután visszatértem
a csapszékből, velem volt.
Seńor Espinosa, nem tudom, hogy csinálja, de az a benyomásom,
hogy aznap este maga együtt volt fél Spanyolországgal.
Mi ez a lárma?
Mit csinálnak a fiammal? Kifele mindenki. Kifele.
Nagyon sajnálom, asszonyom, megtaláltuk a kést, amivel megölték azt a lányt,
- az ő holmija között. - Mi?
Egy arany kést.
És mint felszolgáló, hozzájuthatott.
- Ez lehetetlen. - Tévedésről van szó.
- Kérem engedjék el a fiamat. - Anyám, esküszöm, hogy ártatlan vagyok.
- Nem tesznek veled semmit, fiam. - Kérem, ne okozzon gondot.
Mindenkinek így lesz a legjobb.
Dońa Ángela.
Igen?
Az ital, amit sürgősen kért, seńorita Alicia.
Köszönöm, Carmen, majd én befejezem.
Ahogy akarja, kiasszony.
Seńorita Alicia?
Mi történt?
Andrés kiderített valamit a kézelőgombról.
De most ez nem fontos, mert elfogták.
Miért?
A rendőrség az ő holmijában találta meg az arany kést.
Az nem lehet, hiszen a kés a...
Istenem.
Beszélnél a bátyáddal? Ő elmondhatna mindent.
Elmondhatna, de nem fog. És ha meg is tenné, anyám nem hagyná.
Tudom, hogy melyik szobalány találta meg a kést.
És gondolod, hogy el merné mondani, mit látott?
Andrés miatt talán igen. És nem vesztünk semmit, ha megpróbáljuk.
Veled megyek. Mindig jól kijöttem a szobalányokkal.
És Alarcón vagyok, ez segíthet.
Megengeded?
- Kész is. - Köszönöm.
Várj egy pillanatot.
Mehetsz, nincs itt senki.
Várj meg a konyhában.
Azért hoztam el önnek a kést, mert bíztam benne, hogy azt teszi vele,
ami a legjobb a családnak és a hotelnek.
Ami Andrés-szel történt, sajnálatos hiba volt, Ángela.
- És nagyon sajnálom. - Nem akarom ezt tenni, asszonyom,
de a fiamról van szó, és nem hagyom, hogy élete hátralévő részét
börtönben töltse. Ha kell, elmondom az igazat.
Gondolod, hogy bárki hisz egy a fiát menteni próbáló, elkeseredett anyának?
Elmondom az igazat dońa Sofía terhességéről.
Hatalmas botrány lenne a családnak és a hotelnek.
Nem tudom, miről beszélsz.
Bocsásson meg, asszonyom, de tökéletesen tudja.
Ahogy azt is, hogy a fiam nem tett semmit.
De igaza van abban, amit előbb mondott.
Senki sem hinne nekem. De önnek igen.
Menjen el a rendőrségre és mondja el az igazat.
Te zsarolsz engem?
Maga anya. És tudja, hogy bármit megtennék, hogy megmentsem a fiam.
Csak választania kell
a lánya, dońa Sofía, és a fia, don Javier között.
Miért épp Ángela fiának dolgai közé kellett tenned azt a kést?
A szobatársához akartam tenni, de ezek a szobák meg ágyak mind egyformák.
És a márkiné személyzete miatt még kevésbé lehetett megállapítani.
Most már van egy bűnös, nem? Ezek a felszolgálók úgyis egyformák.
Egyáltalán nem egyformák. El sem tudod képzelni, mekkora bajt okoztál.
Nagyon nehéz döntést kellett hoznom.
Jönnek is. Azért itt, hogy elkerüljük a szégyent és a botrányt.
Míg nem oldódik meg az ügy, azt mondjuk, elutaztál.
Miről beszél, anyám?
Dońa Teresa, don Javier.
Az anyja nagyon bátor volt, és mindent elmondott. Remélem ön is felnő ehhez.
Mit mondott el?
A fiam vagy, és ezért hazudtam.
Ideje, hogy vállald a tetteid következményeit, fiam.
Jöjjön velünk.
Kérem, ne itt.
Majd ha messzebb leszünk, Hernando.
Az egész az ő öltete volt. Máshoz tenni a kést.
Don Javier...
Elárult engem, anyám! Elárult engem!
Elárult engem!
Ez jól fog esni, anyám.
- Egy kis ánizzsal, ahogy szereti. - Fiam.
Mondtam, hogy nem tesznek veled semmit.
- És igaza volt, anyám. - És mikor nincs?
Ó, ha hallgatnál rám máskor is.
Anyám...
Gyerünk, munkára. Aztán beszélünk.
Nehogy azt mondják, hogy kivételezek.
- Nem issza meg? Ellazítaná. - A Gran Hotel házvezetőnője vagyok,
és nem egy közönséges szobalány. Nincs szükségem lazításra.
És neked sem kellene. Gyerünk, hagyd ezt, és munkára fel.
Gyerünk, munkára! Mindenki! Munkára! Gyerünk!
Andrés.
Bocsásson meg, hogy ennyire direkt voltam, don Diego, de hamarosan el kell
mennem és tudom, hogy ön elfoglalt ember.
Hálás vagyok az őszinteségéért, asszonyom.
Köszönöm.
A fiam leveleiből tudom, hogy nem igazán kedvelik itt és nagyon
csalódott volt, mikor önt nevezték ki igazgatóvá. Egy állásra, amire vágyott.
A fiának sok erénye van. De azok nem, amik ehhez az álláshoz szükségesek.
Viszont ő márki lesz, hatalommal, befolyással. Veszélyes rivális.
Gondolom van egy közös titkos vágyunk e téren.
Mégpedig?
Távol tartani a fiamat ettől a hoteltől és ettől a családtól.
Remélem megérti, hogy nem válaszolhatok erre a kérdésre.
Ez az elbűvölő mosoly már választ adott.
Javaslok egy alkut. Ön lesz a szemem és a fülem a hotelben, míg nem vagyok itt.
Nagyon közelről figyelheti meg a fiam és a menyem.
Tudom, hogy a menyem titkol valamit, és ez lehet a kulcs, hogy elhozzam
a fiamat innen.
Ahhoz, hogy alku legyen, mindkettőnknek kellene valamit tenni az ügyért.
- Öntől mit kapok? - Victoria.
A szobalányom rajtakapott valakit, hogy el akarja vinni ezt a pénzt a hotelből.
Nem tudom, miről lehet szó, de biztos vagyok benne, hogy önt érdekli a dolog.
Ezt a pénzt ellopták a hotelből. Hol találta meg?
Láttam, hogy a recepciós a pult alatt tartja.
Dońa Elisa, számíthat a tiszteletemre és együttműködésemre.
És most, ha megbocsát.
Így jobb lesz.
Köszönöm, szerelmem.
Sajnálom.
Szükségem van rád, jobban mint valaha.
És én itt vagyok. Bárhogy is próbál anyám elválasztani minket.
Ezért jött? Hol feldúlja a házasságunkat?
Tudom, hogy sosem kedvelt engem. De nem gondoltam, hogy ilyen messzire megy.
Szeretlek. És nem hagyom, hogy elválasszanak.
Amint megszületik a gyermekünk, anyám már nem tehet semmit.
Most pihenj.
Andrés.
Elnézést, nem láttátok azt a szobalányt, aki a bátyám szobáját takarítja?
Azt hiszem a ruharaktárban van.
- Andrés! - Seńorita Alicia.
- Örülök, hogy látlak. - Köszönöm.
Szabadlábra helyeztek?
Igen, a rendőrségnek új gyanúsítottja van.
Talán ezúttal eltalálják.
Ha megbocsájtotok.
Ha tovább bolondítod seńorita Aliciát, nagy bajba kerülsz.
- Nem bolondítom. Ő csak a barátom. - Aha.
- Mindannyian megijedtünk, hogy téged... - Igen. Én is.
Tényleg, itt van a kézelőgomb, amit adtál.
- Csak nehogy szerencsétlenséget hozzon. - Kiderítettél valamit?
A nővéred vőlegényéé volt. Pascualé.
Pascual?
Igen. Hogy hallgattak a dologról... Fogalmam sem volt róla.
Köszönöm.
- Pascual. - Igen?
- Ezt a kézelőgombot találtam. - Hol?
A szobáink folyosóján.
Az enyém. Itt a párja. Köszönöm.
- Történt valami, Julio? - Cristina Olmedo vőlegénye voltál, nem?
Hogy jön ez ide?
Te küldted a névtelen leveleket don Diegonak. Tudok mindenről.
Nem tudom, miről beszélsz.
Nem mondom el senkinek, de el kell mondanod a teljes igazságot.
Hagyj békén, vagy kirúgatlak.
- Mi folyik itt? - Semmi, don Diego.
A te helyed nem itt van.
Foglalkozz azzal, hogy az asztalok rendben legyenek.
Pascual, gyere be a dolgozószobámba.
Pascual, ez a bőrönd a recepción volt. Miért?
Az egyik felszolgáló kért meg, hogy vigyázzak rá.
Kicsoda?
Akivel az imént beszéltem. Azért jött, hogy visszakérje és elvigye.
Gyerünk.
Óhajtanak valamit?
Ott van.
Pascual, segítenél nekem megkeresni az egyik vendéget a jegyzőkönyvben, kérlek?
Most nagyon sietek, kisasszony.
Csak pár perc lenne.
Bocsásson meg, seńorita Alarcón, de mennem kell.
Segítek, ha visszajöttem.
Kérem, seńorita Alicia, ne kényszerítsen, hogy bántsam.
Pascual, ne csináld ezt.
Sajnálom. De ön avatkozott bele. Most pedig fogja a bőröndöt.
Fogja a bőröndöt! És haladjon előttem.
Bármi történjék, senkihez se szóljon.
- Engedj el, már kijutottál a hotelből. - Majd ha messzebb leszünk. Menjen.
Tovább.
- Hadd menjek vissza, Pascual, kérlek. - Hallgasson. Erre.
- Pascual, engedd el. - Ne közelíts.
- Ne bántsd őt, kérlek. - Miért követsz? Mit akarsz tőlem?
Tudni szeretném, mi történt Cristina Olmedóval.
- Honnan ismered Cristinát? - Engedd el, neki ehhez semmi köze.
Honnan ismered Cristinát? Beszélj!
Julio Olmedo vagyok. Az öccse.
Azért fenyegetted meg don Diegot, mert tudod mi történt Cristinával.
Miért higgyem el, amit mondasz, mi?
Igazat mond.
Cristina adott neked két kézelőgombot, igaz?
Talán mondta neked, hogy az apánké volt.
A párnája alatt őrizte. Az egyik levelében írta meg.
- Az öccse vagy? Istenem... - Tettél valamit a nővéremmel?
Nem. Beleszerettem az első pillanatban. Sosem bántottam volna.
És Diego?
Diego ölte meg Cristinát?
Diego nem ölte meg a nővéredet.
A FOLYTATÁSBAN...
Szükségem lenne egy helyre, ahol négyszemközt beszélhetek a lányával
- és seńor Murquíával. - Hogyne.
Seńorita Alarcón, miért gondolja, hogy Pascual el akarta hurcolni?
Meg kell értenie, hogy abban a pillanatban nem tudtam megfelelően
- válaszolni a kérdéseire. - Kifelejtett valamit?
Szeretném, ha odafigyelne seńorita Alarcónra. De maradjon észrevétlen.
Tudom, hogy a gyerek nem tőlem van, de senki sem szeretné úgy, ahogy én fogom.
- Valami gond van? - Az egyik szobalánnyal, Belénnel.
És mi történt vele?
Nem hagyom, hogy te vagy ez a gyerek tönkretegyétek az életemet, hallod?
Don Javier Alarcón.
Seńorita Eugenia, Herrera tábornok lánya.
Eugenia, kedvesem... Ez gyalázat, dońa Teresa.
Javier és Eugenia Herrera jegyesek. Vele kell eltöltened életed hátralévő részét.
Szeretném, ha mondanánk egy pohárköszöntőt az esküvőnkre.
Hogy olyan tökéletes legyen, mint ez az este.
Rád. Mert anyám észreveszi az értékedet, és megszerzed az állást, ami érdemelsz.
Az én drága húgom, Mercedes. A vőlegényem.
- Megtiszteltetés, seńorita Mercedes. - Örvendek.
Miért nem te voltál? Miért nem téged ismertelek meg előbb?
Valami szörnyűséget tervez. Ami mindent tönkretehet.