Anterior în "CHEMĂRILE INIMII"...
De ce compania trebuie să îşi trimită spionii la o şcoală de duminică ?
Pentru că, e clar, oamenii din acest oraş nu au încredere unul în celălalt.
Cat Montgomery strânge o mulţime de oameni într-o pădure.
Poate că ar trebui pusă ea pe statul de plată.
Dacă tu nu le vei satisface nevoile, ei vor urma pe cineva care o face.
Cineva a dat foc bisericii mele acum şase săptămâni.
Mă întreb dacă ştii ce poate fi acest lucru.
Este ulei de balenă.
Văd că ai găsit stocul meu de ulei de balenă.
Da, doamnă.
Eram doar curios, nu prea mai vezi să fie folosit des în zile noastre.
Nu vezi deloc, de fapt, eu a trebuit să-l comand special.
Pentru... pentru lumânări ?
Da.
Da, este o mică afacere pe care am început-o după ce mi-am pierdut soţul.
Eu încă mai am trei guri de hrănit.
Pensia lui de moarte, nu ajunge.
E o adevărată provocare
să ai grijă singură de trei copii.
Da, e destul de stresant.
Cred că poate determina o persoană să se înfurie, de asemenea.
Nu sunt sigură că înţeleg.
Îţi aminteşti priveghiul de acum şase săptămâni la mină ?
Desigur.
A fost pentru oamenii care au pierit în explozie.
Tu nu ai participat.
Am ales să îmi plâng soţul în privat.
Nu este un secret pentru oamenii care mă cunosc.
Sau, pentru cei care au remarcat că în aceeaşi noapte biserica a luat foc.
Îi poţi spune dragului părinte
că nu eu am dat foc la biserică.
Doamnă Montgomery,
poţi explica cum se poate ca acelaşi ulei de balenă
să fi ajuns în rămăşiţele clădirii ?
Ulei de balenă ?
Acesta a fost folosit pentru a incendia biserica ?
Aşa se pare.
Mă acuzi de incendiere, domnule jandarm ?
Nu te acuz.
Doar... Doar am pus câteva întrebări.
Te superi dacă iau această cutie ?
Eşti invitatul meu.
Jack...
Bună ziua ! Jack ?
Traducerea şi adaptarea: LuiGeluS - FastSubtitles.<fo
CHEMĂRILE INIMII
Ca şi profesor, învăţ multe lucruri noi în fiecare zi.
Copiii care sunt elevii mei, sunt totodată şi instructorii mei.
Mă învaţă ce chei să folosesc
pentru a le descătuşa mintea
şi entuziasmul lor mă ghidează.
Fiecare dintre ei este unic şi eu învăţ să-i identific
pe cei care au nevoie să fie împinşi mai mult şi mai repede,
pe cei care au nevoie de mai multă răbdare şi un ritm mai lent.
Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa, Emily.
Bună dimineaţa, d-ră Thatcher.
D-ră Thatcher, mama mea vă întreabă
dacă aţi putea trece pe la ea astăzi, după şcoală.
A spus că este ceva foarte important.
Sigur. Spune-i că voi veni.
Haide, Buzunar.
Scoate tot ce ai.
Numele meu nu e "Buzunar".
Ba da, Buzunar.
Ori scoţi tot ce ai în ele, ori o fac eu.
Asta este ?
Asta e tot ce ai ?
Totul e în regulă, Albert ?
D-ră Thatcher !
Voiam doar...
să-l ajut să strângă toate astea.
Nu este frumos.
Din moment ce eşti atât de dornic de a ajuta,
de ce nu rămâi după ore să mă ajuţi să fac curat în sala de clasă.
Doar ne distrăm, nu-i aşa, Buzunar ?
Vreau să spun, Albert.
Ştiu exact ce voiai să faci
şi de aceea mă voi asigura că şi curăţenia este distractivă pentru tine.
Ai un ochi format pentru comori, Albert.
Dacă colegii tăi îţi mai fac probleme, vei veni să-mi spui ?
Da, doamnă.
Bine.
Cum ar putea Jack Thornton crede aşa ceva atât de ridicol ?
Nu ţi-a spus nimic ?
Nu, dar acum am înţeles
de ce a fost ieri atât de nepoliticos cu mine.
Recunosc, după ce s-a întâmplat la mină,
am fost destul de supărată pe Dumnezeu
pentru a dori să ardă biserică,
dar jur, nu am făcut-o eu.
De unde crezi că vin toate aceste suspiciuni ?
Aparent, jandarmul Thornton a găsit o canetă de ulei de balenă
în ruinele bisericii.
Ulei de balenă ?
Este absurd.
Când eram copil, tata îl folosea la bărcile sale.
În general, fumegă şi miroase până în înaltul cerului.
Ar putea fi, dar...
el crede că aşa a pornit focul.
Şi, după câte ştiu, eu sunt singura din oraş care îl foloseşte.
Totuşi, oricine crede că eşti o piromană
trebuie să se caute la cap,
inclusiv jandarmul Thornton.
Mi-aş dori să pot scăpa de sentimentul
că ceva rău se va întâmpla.
Ce faci ?
Nu pot dormi.
De ce nu ?
Ce este un piroman ?
Cineva care dă foc la lucruri.
De ce mă întrebi asta ?
Am auzit-o pe mama vorbind cu d-ra Thatcher.
Ea a spus că jandarmul Jack crede că a folosit
ulei de balenă ca să dea foc bisericii.
Mi-e frică, Gabe.
Dacă o vor lua pe mama ?
Domnule jandarm.
Domnule Gowen.
Cred că îl ştii pe domnul Spurlock, şeful de la securitate.
Da, ne-am intersectat de câteva ori.
Mulţumesc.
Dacă am fi fost mai apropiaţi ca vârstă,
s-ar fi putut ca drumurile noastre să se fi întâlnit la academie.
- Ai fost jandarm ? - Nu, n-am ajuns atât de departe.
Pe la jumătatea cursurilor am decis să lucrez cu agenţia Pinkerton.
Am auzit vorbindu-se
că vrei să redeschizi ancheta cu privire la incendierea bisericii.
Nu aş merge atât de departe.
Încă se poate să fi fost un accident.
Pot spune că am găsit nişte informaţii noi dar mai e nevoie de cercetări.
Se pare că testezi nişte probe de sol, nu-i aşa ?
Te voi anunţa când voi şti.
Ce ştiu eu, este că o biserică cumpărată şi plătită
de compania minieră Pacific Northwest
a ars din temelii la o lună după dezastrul de la mină.
Asta, pentru mine, pare suspect.
Gabe ?
Este adevărat că tu crezi că mama mea a incendiat biserica ?
Ar trebui... ar trebui să vorbim despre asta mai târziu.
Nu !
Vreau să ştiu adevărul.
Adevărul este că eu i-am pus câteva întrebări.
Pentru moment, asta este tot.
Poţi să-mi promiţi că ea nu va fi suspectă ?
Nu.
Nu, din păcate, nu pot.
Dacă încerci să te iei de noi,
jur pe Dumnezeu că mă voi lupta cu tine.
Nu invidiez poziţia ta, domnule jandarm,
dar dacă tu crezi că doamna Montgomery este un suspect,
de ce nu ai arestat-o ​​încă ?
Spre deosebire de ancheta iniţială a d-lui Spurlock,
aş dori ca a mea să fie mai aprofundată
înainte de a acuza o văduvă cu trei copii de o crimă.
Să ne înţelegem unul cu altul,
dacă ea este într-adevăr vinovată,
o vreau în spatele gratiilor până când va apărea în faţa unui magistrat.
Ce va face, va fugi ?
Dacă este vinovată, de ce nu ar face-o ?
Nu ştiu ce va face în aceste condiţii,
dar acesta este un oraş companie
şi vreau ca să se menţină ordinea, dacă nu, întregul sistem se destramă.
Nu putem lăsa cetăţenii de capul lor,
să-şi impună propria justiţie deformată,
cu care să fim de acord, nu-i aşa ?
Nu putem.
Părinte.
Doamnă Montgomery.
Mulţumesc lui Dumnezeu că Elizabeth a găsit fetiţa.
Da, într-adevăr.
Este o binecuvântare să o avem înapoi pe Rosaleen.
Ei bine, un mister a fost rezolvat.
Folosiţi-vă imaginaţia.
Gândiţi-vă cum trebuie să fi fost pentru Simon Fraser şi oamenii lui acolo
în iarna aceea lungă, atât de departe de casă.
Poţi să-mi explici desenul tău, Rosaleen ?
Este ceea ce au văzut exploratorii
când au ajuns în cele din urmă pe munte.
Vă place ?
Este frumos.
La fel ca şi sunetul vocii tale.
Îmi cer scuze pentru întrerupere.
Vreau să vorbesc un minut cu tine.
Este important.
Continuaţi desenele voastre, copii.
Mă întorc într-o clipă.
Sper să ai un motiv bun pentru a întrerupe ora, domnule jandarm.
Îmi pare rău, dar trebuie să vorbesc ceva cu tine, ceva ce nu suferă aşteptare.
Deci, acum ai timp să vorbeşti cu mine ?
Eu doar încerc sa o ajut pe Cat.
Acuzând-o de incendiere ?
Nu, în încercarea de a o elimina ca suspect,
dar nu este aşa de uşor.
Atunci, încearcă să foloseşti un anume sens general.
Ce te face să crezi că nu a fost doar un accident ?
Nu am terminat cercetările complet, dar există dovezi împotriva ei, Elizabeth.
Desigur, nu te poţi gândi
că ea ar compromite bunăstarea copiilor ei făcând ceva atât de prostesc.
De aceea am nevoie de ajutorul tău.
Aş dori să pun copiilor ei câteva întrebări.
Nu, nu.
Uite, nu e nimeni în oraş care poate spune unde era Cat în noaptea incendiului.
Poate pot copiii ei.
Dacă ea a stat în casă cu ei, legal, nu îi pot verifica povestea.
Categoric nu.
Elizabeth...
Ascultă-mă, ea ar putea fi intra într-o mulţime de necazuri.
Dacă vrei să am şansa de a o scoate ca un suspect,
am nevoie de ajutorul tău.
Crezi că era supărată ?
Da.
D-ră Thatcher, avem necazuri ?
Desigur că nu.
Jandarmul Jack vrea doar să vă pună câteva întrebări.
Asta este tot.
De ce nu ne întreabă pe toţi în acelaşi timp ?
Ei bine...
Cred că trebuie să ne gândim ca la un mic joc pe care el îl joacă.
Nu pare să fie un joc prea distractiv.
Gabe ?
Fratele tău...
El a spus că nu ştie unde a fost mama ta în noaptea în care biserica a ars.
Asta ai înţeles şi tu ?
Tot ce a spus a fost că vrea să fie singură,
dar asta nu o face un piroman.
Toţi trei v-aţi dus la priveghi fără mama voastră ?
Ea ne-a trimis cu Abigail Stanton.
Şi ce ?
Bine.
Era acasă atunci când v-aţi întors ?
Nu.
Ea a venit nu mult după ce ne-am dus la culcare.
Abigail a rămas cu noi până ce a venit.
Asta e tot ce ştiu.
Am terminat ?
Da.
Bună, Emily.
Ia loc.
Am câteva lucruri de care încerc să-mi dau seama.
Crezi că mă poţi ajuta ?
Voi încerca.
Bine.
Îţi aminteşti
priveghiul special cu ceva timp în urmă ?
Cu o mulţime de lumânări frumoase
şi poveşti despre oamenii care au fost răniţi în mină ?
Ca tata ?
Da.
Da, ca tatăl tău.
Dar mama ta, ea nu s-a dus la acest priveghi, nu-i aşa ?
Ştii de ce ?
Mă întreb unde s-a dus în timpul acesta ?
Nu ştiu.
Când a venit acasă a doua zi dimineaţă,
am întrebat-o, dar ea era prea obosită ca să-mi spună.
Stai, vrei să spui că ea nu a ajuns acasă în acea noapte ?
Nu.
Soarele era sus când a venit şi apoi mami s-a băgat în pat cu mine.
Emily, eşti sigură ?
Gândeşte-te foarte bine.
Cocoşul cânta, de asemenea.
Ei bine, mulţumesc.
Îţi mulţumesc foarte mult că m-ai ajutat.
Vrei să aştepţi afară cu fraţii tăi ?
Am dat toate răspunsurile bine, d-ră Thatcher ?
Dacă ai spus adevărul înseamnă că e bine, Emily.
Te-ai descurcat bine.
Cat ascunde ceva.
Târziu în acea noapte sau în dimineaţa următoare, ce mai contează ?
Aparent, este important pentru ea să mintă
şi este de datoria mea să aflu de ce.
Ei bine, îmi menţin ideea.
Eu nu cred.
Autoritatea ta se termină în sala de clasă.
Dacă ai de gând să interoghezi în mod eronat
o femeie nevinovată şi prietenă de-a mea, voi fi şi eu acolo.
D-nă Montgomery,
aceasta este ultima ta şansă să-mi spui adevărul.
Amândoi băieţii tăi spun că le-ai spus că ai venit acasă târziu
în noaptea de priveghi, dar Emily spune că nu ai ajuns decât a doua zi dimineaţă.
Ce a fost ?
Nu am dat foc la biserică, Jack.
Am o explicaţie foarte bună unde am fost...
Mamă ?
Ce caută el aici ?
Du-te înăuntru, Gabe, te rog.
Nu, până nu-mi spui ce se întâmplă.
Poţi să ai grijă de ei, te rog ?
Desigur.
Bine.
Voi, mergeţi înăuntru cu d-ra Thatcher, bine ?
O să vă ajute cu temele.
Haide, scoteţi-vă cărţile... Gabe, şi tu.
Nu.
Îmi pare rău, domnule jandarm.
Nu am libertatea de a discuta despre asta acum.
În acest caz, putem continua această discuţie la biroul meu dacă asta doreşti.
O arestezi ?
Ia-o uşor, Gabe.
O iau doar ca să-i pun câteva întrebări.
Este în regulă.
Nu !
Încerci să o arestezi.
Nu poţi face asta !
Te urăsc.
Gabriel, te rog, opreşte-te. Opreşte-te ! Trebuie să mă asculţi !
Nu, mamă, n-ai făcut nimic !
Nu te duce cu el !
Ştiu, eu doar... trebuie să-i răspund la nişte întrebări, bine ?
Şi acum, vreau ca să te comporţi ca un adult.
Să fii puternic, bine ?
Bine.
Bine !
Voi verifica imediat povestea ta.
Dacă se verifică, acest lucru va fi de scurtă durată.
Promit.
Deci, tu tot nu mă crezi ?
Unul dintre agenţi va supraveghea lucrurile aici cât timp eu voi fi plecat.
Cine ?
Contează ?
Singurul lucru care contează pentru mine este să mă duc acasă, la copiii mei.
Este de la Cat.
Pentru copiii ei.
Ai arestat o femeie nevinovată în faţa fiului ei.
De ce, Jack ?
I-am dat oportunitatea de a vorbi.
Ea nu a vorbit cu mine până când nu am ajuns la închisoare.
Voi pleca din oraş ca să-i verific povestea.
Aceasta o poate exonera.
Atunci de ce ai arestat-o mai întâi ?
De ce nu-i laşi prezumţia de nevinovăţie ?
Pentru că am responsabilitatea de a-i trata pe toţi în mod egal,
fie că este vorba de Catherine Montgomery sau de Henry Gowen.
Nu ea a făcut-o.
Poate ai dreptate, dar ai fi foarte surprinsă de ceea ce sunt capabili oamenii
să facă atunci când sunt răniţi sau când sunt supăraţi.
Acum, sper să nu fie cazul.
Sper să se verifice povestea ei,
dar am nevoie de tine să ai răbdare.
Ai încredere în mine.
Lasă-mă să-mi fac treaba.
Atunci, nu te mai reţin.
Aceştia nu arată bine.
Ce ?
Sunt biscuiţii mamei tale.
Am urmat reţeta ei.
Aş vrea ca mama să fie aici.
Biscuiţii ei nu fac nici un sunet.
Ei bine, ţine.
Poate că că e mai bine să-i înmoi în sos.
Sau poate e nevoie de un baros.
Bine...
Iată.
Copii, îmi pare rău.
Nu mi-e foame.
De ce trebuie să mâncăm orice ?
Bine, copii, asta este totul pentru azi.
Sunteţi liberi.
Nu uitaţi să vă faceţi temele !
Albert...
Ce este ?
Nu e nimic, doamnă.
Doar...
Am ceva pentru dvs.
Dumnezeule.
Nu vă place ?
Este frumos.
Şi mult prea scump.
Albert, îmi pare rău, dar nu pot accepta acest lucru.
De ce nu ?
Pentru că este prea mult.
De unde îl ai ?
Eu...
Te rog, spune-mi adevărul.
L-am găsit când am fost să pescuiesc în pârâu.
L-am agăţat.
Nu-mi pot imagina cine ar putea fi atât de neglijent.
Cred că ar putea fi al d-lui Spurlock.
Ar putea ?
El mi-a spus dacă îl găsesc, mi-ar putea da în schimb un cuţit.
El ştie că toată lumea îmi spune "Buzunar"
şi cât de mult îmi place să găsesc lucruri şi să le păstrez.
Domnul Spurlock, agentul ?
Da, doamnă.
Cred că m-a văzut căutându-l la pârâu şi mi-a spus că acest colier
i-a căzut din buzunar şi l-a pierdut.
Cred că ar fi trebuit să îl dau, dar, am deja un cuţit de buzunar.
Şi este atât de frumos.
Şi dvs. sunteţi atât de drăguţă.
Apreciez generozitatea ta,
într-adevăr,
dar sunt sigură că d-lui Spurlock îi lipseşte acest lucru foarte mult.
De ce nu i l-am returna şi vedea ce gândeşte ?
Este doar...
Eu ştiam că sunteţi bogată,
aşa că atunci când l-am găsit, am crezut că o să vă placă.
Pot să îţi spun un mic secret, Albert ?
Fetelor nu le pasă dacă un cadou este scump, nici măcar celor care sunt bogate.
Într-adevăr ?
Ceea ce ne interesează sunt darurile care vin din inimă.
Ca acesta.
Eu l-am făcut !
Deci, în mod clar nu ai nevoie de sfatul meu.
Ştii deja cum să poţi face o domnişoară foarte fericită într-o zi,
la fel cum această pasăre mă face pe mine.
Covrigi, turtă dulce, carne de vită.
Se pare că aveţi o petrecere.
Mama noastră e în închisoare.
Vom merge s-o vizităm înainte de cină.
Îmi pare rău, nu am auzit.
Jandarmul Jack crede că mama a dat foc bisericii,
dar noi ştim că nu ea a făcut-o.
Merită ceva să o înveselim.
Sunt de acord.
Adaugă şi o duzină de batoane de lemn dulce.
Cu siguranţă.
D-ră Thatcher, tocmai am auzit de Cat.
Este de neimaginat.
Da, aşa este.
Sunt sigur că totul va fi îndreptat repede şi ea se va întoarce acasă.
Desigur, aşa va fi.
Ce ruşine.
Săracii copii.
În toate duminicile, m-am dus la predica ei şi ea a fost incendiatoarea.
Nu-mi vine să cred.
Nu pot crede că ar fi putut face aşa ceva.
Oricine ar fi putut face asta.
Ea este singura dintre noi care nu a fost la priveghi.
Gabe ?
Gabe !
Hei, Gabe !
Nu poţi merge acolo !
Ai făcut-o, nu-i aşa ?
Te rog, lasă-ne un moment ?
Ai dat foc bisericii.
De aceea nu spui nimic nimic în faţa noastră !
Scuză-ne pe noi.
Ne vom ruga ca această problemă să fie rezolvată cât mai repede.
Bine, vă mulţumesc că aţi venit.
Spune-mi, mamă !
Tu ai dat foc bisericii ?
Gabriel, ştii că n-aş face niciodată una ca asta !
Atunci de ce minţi ?
Ştiu că că este dificil pentru tine.
Am nevoie doar să ai încredere în mine încă puţin, bine ?
Cum de eşti încă roz ?
Ar trebui să nu mai fii roz.
Coace-te !
Doar să nu te arzi iar...
O clipă !
Sosesc !
Bună seara, d-ră Thatcher.
Părinte Anderson, te rog, intră.
Am venit doar pentru a afla cum se simt copiii.
Cum era de aşteptat,
deşi, evident, au nevoie de mama lor.
Am înţeles.
Cat şi cu mine am avut divergenţele noastre,
dar când vine vorba de bunăstarea acestor copii,
aceasta este cu totul o altă problemă.
Dă-l înapoi ! Acum !
Mai bine...
Eu pot veni înapoi altă dată.
Scuză-mă.
V-aţi rugat pentru noi, domnule ?
Desigur, copile.
Mulţumesc.
Mai bine plec.
Băieţi, liniştiţi-vă !
Este de ajuns.
D-ră Thatcher, am găsit colierul mamei.
Cred că îl confunzi, dragă.
Acest colier aparţine altcuiva.
Voiam să-l returnez mâine.
Nu, bărbatul care a vrut să se căsătorească cu mama i l-a dat,
după ce a murit tata.
Cine a vrut să se căsătorească cu mama ?
Domnul Spurlock.
Credeam că l-am văzut pentru ultima oară.
De ce nu ai spus nimic
despre tine şi dl. Spurlock mai devreme ?
Nu credeam că era important.
Interesul lui într-o relaţie a fost mult mai mare decât al meu.
Cat...
Ieri, Jack te-a acuzat că ascunzi ceva şi eu ţi-am luat apărarea.
Cred că trebuie să afli adevărul.
Te rog.
Soţul meu, Joe, a fost un...
Un om bun, Elizabeth.
El a fost un tată minunat.
Dar el a făcut...
şi greşeli.
El avea o slăbiciune,
una de care îi era teribil de ruşine,
una despre care copiii nu ştiu nimic.
Nimeni nu ştia despre asta.
Nu înţeleg.
Îi plăceau...
jocurile de noroc.
El a jucat cărţi cu nişte oameni din oraşul vecin.
Deseori, câştiga, dar cel mai adesea, pierdea.
El urmărea o miză mare, care să ne scoată din datorii.
Nu era chip să vorbesc cu el.
Eu nu l-am putut ţine să nu se ducă.
Doamne...
Şi-a săpat săpat singur groapa, una adâncă, adâncă.
Era un magnat al jocurilor, care a văzut un om disperat
şi care i-a împrumutat bani, din ce în ce mai mulţi.
O săptămână după...
dezastrul de la mină,
omul a venit după bani.
I-ai explicat că soţul tău a murit şi nu poţi achita datoria...
Lui nu i-a păsat.
El voia ceea ce i se datora.
N-am ştiut ce să fac.
Nu m-am putut duce la prieteni, mi-a fost prea ruşine
şi Joe era un om bun.
Nu puteam lăsa ca cei din oraş să gândească rău despre el.
Şi cum a intrat Spurlock în asta ?
El era singurul care ştia.
El a jucat cărţi cu aceiaşi oameni, cu Joe.
Ştia că am necazuri.
El a venit la mine şi...
s-a oferit să mă ajute.
El a spus că va achita datoria
dacă eu...
aş fi prietenoasă cu el.
Nu.
El s-a jucat cu grija mea pentru copiii.
A crezut de fapt că sunt destul de slabă ca să...
Îmi pare foarte rău.
A încercat să-mi dea acest colier şi...
am fost aspră când l-am mustrat.
Am fost atât de furioasă.
I-am spus că mai degrabă aş trăi într-un cort
şi aş muri de foame decât să...
Am aruncat colierul spre el aşa de tare
încât a aterizat în pârâu.
El a fost foarte supărat.
De aceea l-a plătit pe Albert Bickley ca să-i găsească colierul în pârâu.
Şi cu magnatul cărţilor ?
Ei bine, a durat ceva timp.
Am folosit o parte din pensia de moartea a lui Joe
şi mi-am petrecut o mulţime de nopţi nedormind ca să fac lumânări,
dar, în cele din urmă, i-am plătit-o.
În noaptea priveghiului.
Deci acolo ai fost, ca să plăteşti datoria ?
Da.
Jack încearcă să dea de urma magnatului
şi mă rog ca el să confirme povestea mea.
Nu înţeleg, de ce nu ai spus asta de la început ?
De ce nu ai spus adevărul pentru a evita toate astea ?
Pentru că eu nu sunt singura care mi-am adorat soţul, Elizabeth.
Copiii mei...
Copiii mei au pierdut deja atât de mult.
N-am putut să-i las să piardă
şi părerea bună care o aveau despre tatăl lor.
Eu...
Am înţeles.
Dar dacă Jack nu îl poate găsi ?
Sau dacă el nu va confirma povestea ta ?
El s-ar putea să nu fie dispus să admită
că a presat o văduvă ca să achite datoria soţului ei.
Ei bine, a trebuit să-mi asum acest risc.
Deci, mai degrabă păstrezi secretul soţului tău, chiar dacă asta înseamnă
să fii urmărită pentru o infracţiune pe care nu ai comis-o ?
Nu m-am gândit atât de departe în viitor.
Sper să nu fie nevoie.
Domnule Spurlock ?
Domnule Spurlock !
Sunt Elizabeth Thatcher !
D-ră Thatcher ?
Ce te aduce la mine ?
Am venit să îţi înapoiez acest lucru.
Cat Montgomery.
Un capitol nereuşit într-o poveste de dragoste, mi-e teamă.
Inima mea este sfâşiată să o văd în situaţia dificilă
în care se află în problema bisericii.
Şi a mea la fel.
Îţi mulţumesc pentru că mi l-ai returnat.
O zi bună.
Ulei de balenă ?
Chiar nu te poţi abţine ?
Tu ai fost, nu-i aşa ?
Îmi creezi o problemă, d-ră Thatcher.
Ai plantat aceasta canetă la biserică, după incendiu,
pentru că totul să ducă la Cat.
Ai luat caneta din magazia ei şi ai ars-o chiar aici.
Nu mai vorbi.
Ea este o femeie nevinovată, nu aveai nici un drept !
Destul !
Nu ai nici un drept să mă judeci.
M-am oferit să o salvez pe ea şi pe copii
şi ea m-a respins ?
Te rog, nu fă asta.
Jack ! Jack !
Eşti bine ?
Jack...
Te-a rănit ?
Nu, dar cum ai ştiut că sunt aici ?
Când m-am întors la închisoare, Cat mi-a spus că te-ai dus la Spurlock.
El este cel care i-a înscenat lui Cat.
S-a terminat acum.
Vino cu mine.
"Băieţii"...
"aleargă"...
Mamă !
Eşti acasă.
Bună, Gabe !
Mamă...
Îmi pare rău !
Nu, nu, nu, totul este bine.
Sunt acasă acum.
Asta este tot ce contează.
Ca profesor, urmăresc adevărul.
Numerele nu mint şi faptele sunt fapte,
dar, uneori, avem nevoie să ne încredem unul în altul,
pentru că adevărul nu este întotdeauna ceea ce pare a fi.
Câteodată, o canetă de ulei găsită într-un incendiu
nu este ceea ce pare a fi.
Şi, uneori, dragostea vine tocmai la timp pentru a-ţi salva viaţa.
Vă mulţumesc tuturor pentru sprijin
în timpul, să spunem aşa, recentei mele încercări.
Sunt cu adevărat bucuroasă să fiu astăzi aici, cu voi.
Acum, părintele Anderson vrea să spună câteva cuvinte la toţi.
Voi fi scurt, ceea ce, aşa cum mulţi dintre voi ştiţi, este împotriva naturii mele.
În primul rând, lui Cat,
îmi cer scuze.
Te-am acuzat de ceva teribil, deoarece...
sincer, am fost gelos.
Am fost supărat că îmi pierd enoriaşii
din cauza şcolii tale de duminică.
Se pare că, conform jandarmului Thornton,
biserica noastră a ars accidental.
Şi totuşi, am permis suspiciunilor mele
să se manifeste sălbatic.
Nimeni nu ar trebui să se comporte aşa,
cu atât mai puţin un preot.
Te rog, iartă-mă.
Şi acum, tuturor...
În aceste luni care au trecut,
nu am fost preotul de care aveaţi nevoie.
În acest clipe de restrişte
am fost mai preocupat din propria securitate,
de a-mi păstra locul de muncă
şi pentru asta, îmi pare foarte...
foarte rău.
Pot doar să sper că, în timp,
veţi găsi în inimile voastre puterea de a mă ierta.
Părinte...
A trecut o vreme de când mulţi dintre noi nu a mai auzit o predică de la tine.
Ce zici dacă ai sluji tu în această dimineaţă ?
M-aş bucura.
Psalmul 23...
Îţi mulţumesc că mi te-ai alăturat la acest picnic, Jack.
Sper că asta nu te face să te simţi inconfortabil.
Un prânz gratuit nu mă face niciodată să mă simt inconfortabil.
M-am gândit că măcar atât să fac pentru a-ţi arăta recunoştinţa mea
pentru micul incidentul cu dl. Spurlock.
Te referi la micul incident în care ţi-am salvat viaţa ?
Da, acela.
Nu e nevoie de mulţumiri.
Aş fi făcut la fel pentru orice alt cetăţean din Valea Cărbunelui.
Corect.
Desigur că aşa ai fi făcut.
Nu m-aş aştepta la nimic mai puţin.
Deşi dacă un miner cărunt cu o barbă de trei zile ar fi sărit în braţele mele
nu ar fi fost la fel de plăcut.
Sper că îţi place sandwich-ul cu friptură de carne de vită.
Da, nimic ce conţine carne de vită în denumire nu poate fi mai bun, mulţumesc.
Ca să fiu sinceră, eu nu sunt cea mai bună bucătăreasa din lume,
se pare că m-am născut fără acest talent.
Poate că ai auzit zvonuri prin oraş.
Nu.
Îmi pare rău.
Se pare că avem un oaspete neinvitat.
Ce ?
Un păianjen.
Păianjen ?
Te rog ?
Îmi pare rău.
Nu ai pentru ce.
Probabil că nu ar trebui să facem un obicei din asta.
Categoric nu.
Traducerea şi adaptarea: LuiGeluS - FastSubtitles.<fo