Давайте, геть з дороги. Посуньтеся, будь ласка.
Дайте пройти.
Ну ось. Перепрошую, сер.
Мадам Вастра, дякувати Богу.
- Готовий закластися, що ви не бачили такого раніше. - Ну...
... принаймні відколи я була малою дівчинкою. Здоровань, правда?
Динозаври переважно такого розміру і були. І мені здається, що це "вона".
- Ні не були, я бачила скам'янілості. - А я там була.
Ну, це все гарно і добре,
але що цей динозавр робить на Темзі?
Він, напевно, перемістився у часі. Дженні?
Перемістився у часі?
Він чимось давиться?
Здається у нього щось в горлі застрягло.
- Як він міг переміститися у часі? - Я не знаю.
Напевно, з'їв щось не те.
Відійдіть. Відійдіть, відійдіть.
Здається, він щойно відклав яйце.
Він виплюнув з рота блакитну будку з написом "Поліція".
Ваші знання з біології турбують мене.
Це ТАРДІС.
Здається, що так.
Ми подбаємо про це, інспекторе.
Але якщо ця істота ошаленіє?
Розмістіть ці ліхтарі вздовж берегових ліній і мостів,
навколо істоти з 20 - футовим інтервалом.
Чим це допоможе?
Вони випромінюватимуть сигнал, який змушуватиме його залишатися
в їхньому оточенні.
Дженні, Стракс...
...за мною.
То це він, Доктор?
Гігантський динозавр з далекого минулого щойно зригнув блакитною будкою
з космосу - я б не робила швидких висновків.
Стракс, ти не заперечуєш?
Агов? Вийдіть з будки і здайтеся во славу Сонтаранській ісперії.
Шшш!
Доктор?
Мене переслідував гігантський динозавр,
але думаю мені вдалося дати йому вислизнути.
Сонний?
Сер?
Скромний? Байдужий? Млявий?
Сварливий!
О, ви двоє!
Зелена... і не зелена.
Або навпаки, я не буду судити!
О, ви пам'ятаєте, ем...
...ту, яка- не - я, яка постійно ставить питання?
Імена - це не мій профіль.
- Клара! - Ну, можливо, Клара, а може і ні - це лотерея.
- Точно Клара. - Ну, не я це вирішую!
Ой, здорованю, замовкни!
О, у вас теж є динозавр!
Здорованько, перепрошую.
Докторе, послухай мене. Тобі... тобі треба заспокоїтися.
Я, до речі, не фліртую.
Здається, щось пішло не так.
Не так? що пішло не так? Ти регенерувала?
Я пам'ятаю тебе.
Ти Хендлес!
Ти раніше було маленькою... маленькою головою робота, а зараз ти...
... ну ти себе і запустила.
Зменшіть частоту.
- Перепрошую? - Вимкніть свої звукові ліхтарі.
- У неї голова починає боліти. - У кого?
У моєї подруги!
- Це просто вислів такий, не додумуйте нічого. - Звідки ти знаєш?
Та ну, Кларо! Ти ж знаєш, що я говорю по -динозаврячи.
Він не Клара. Я Клара.
Ну у вас майже однаковий ріст. Треба нас вас ярлички почіпляти.
Чому...чому ви всі це робите? Чому ви...
Ви всі темнієте...
...і хитаєтеся - перестаньте.
Не думаю, що справа у нас.
Не зважайте! Усі... можете відпочити.
Що нам робити?
Я не розумію, хто він? Де Доктор?
Прямо перед тобою.
Це він.
Це Доктор.
Ну ось і знову.
Доктор Хто 8 сезон 1 серія "Глибокий вдих" Переклад група West Ukraine.
Для мене це за межею розуміння. Я не знаю що це.
Хто придумав цю кімнату?
Докторе, будь ласка, тобі треба лягти.
У цьому немає сенсу. Дивись, тут тільки ліжко.
Чому тут тільки ліжко?
Тому що це спальня, вона для спання.
Добре, а що робити, коли ти прокинувся?
Ідеш з кімнати.
То в вас є ціла кімната, для того, щоб не бути у свідомості?
Але який сенс? Ви тільки переводите кімнату!
І не дивіться в те дзеркало - воно якесь злюще.
Докторе, будь ласка, тобі треба лягти, ти продовжуєш непритомніти.
Ну звісно я продовжую непритомніти, тут же всі ці ліжка!
Чоми ти так розмовляєш?
Що не так з твоїм акцентом?
З її акцентом все в порядку.
І ти так само. Це поширюється.
Ви всі звучите, як... англічани.
Тепер у вас всіх є вада!
Докторе, мені потрібна твоя допомога з дечим.
Нарешті, хоч хтось нормально говорить.
- У мене проблеми зі сном. -Ох?
Ох, добре, я б не турбувався через це, я ніколи не турбуюся через сон,
я тільки час від часу дрімаю, щоб не звалитися з ніг. - Дійсно, як цікаво.
І коли ти так робиш?
Ну, зазвичай, коли хтось починає говорити.
Мені подобається пропускати дещо, це економить час.
Зеконом мій час, Докторе.
Спроектуй свій ідеальний сон прямо мені в мозок.
Що, ти хочиш фізичний зв'язок зі мною?
Розмір мого мозку такий, що тобі здасться, що я занурив у тебе піаніно.
Тоді будь ніжним.
Я спробую. Приготуйся.
Піаніно.
Люблю мавпочок, вони такі смішні.
- О, зрозуміло! То люди тепер мавпочки, так? - Ні, люба.
Люди це мавпи.
А чоловіки мавпочки.
- То що тепер? - Йому треба відпочити.
То що нам робити? Як ми його виправимо?
- Виправимо? - Як нам змінити його назад?
Дженні... я буду у своїх покоях.
Чи не могла б ти, опустити мою вуаль?
Чому, ми чекаємо на чужих?
Здається...
один у нас вже є.
Що я зробила не так?
Динозавр здається не дуже щасливим.
Що з ним не так?
Я не знаю. Це Доктор в нас говорить по - динозаврячи.
Перепрошую, мадам, дружина не любить довго чекати.
Звідки у нього це обличчя?
Чому у нього зморшки? Воно ж нове.
Як його волосся може бути сивим? Він же тільки його отримав.
Це все ще він, мадам, ви бачили як він змінився.
- Я знаю. Знаю, я.. Я знаю. - Добре.
- Просто... - Що?
Нічого.
Якби... Якби Вастра змінилася, якби вона була іншою,
якби вона вже не була тою, що тобі подобалася...
Вона мені не подобається, мадам.
Я її кохаю.
А щодо змін, знаєте, вона ящірка.
Я один.
Світ, що був... у мене під ногами,
і дерева...
.. і небо, зникли...
.. і тепер я один...
...один.
Ти перекладаєш?
Вітер тепер кусається...
...і світ сірий...
...і я тут один.
Не може мене побачити.
Не бачить мене.
Не може... мене побачити.
Хто не може побачити? Здається, весь Лондон бачить.
Хлопче? Мадам Вастра чекає.
Добре, нехай.
Я проведу тебе до її покоїв. Можу я взяти твоє пальто?
У мене немає пальто.
- А що це таке? - Одяг.
Можу я взяти твій одяг?
Напевно, що ні.
- А капелюха маєш? - Це волосся.
Ні, я думаю, що це капелюх, хочеш я перевірю?
- Це, звійсно, все не справжнє. - А що це тоді?
- Уряд. - Уряд?
Так, знов їхні фокуси.
Це динозавр, Альф. Справжній динозавр.
Я б все одно не скидав їх з рахунку.
Половина з того, що ти говриш це такі дурниці, Алфі.
Не затримуйся допізна.
- Ти ж мене знаєш. - Так. Знаю.
- Справа у шиї, ось що не так.
Не виглядає справжньою.
У вас хороші очі.
О, так, маю дуже хороші очі.
Вони мій найбільший подарунок.
Я приймаю.
Не зрозумів?
Ваш подарунок.
У мене погані очі.
А потім?
- Чому ви вдягнули вуаль? - А потім?
А потім нас проковтнув величезний динозавр. Ви напевно помітили.
Як це сталося?
Я не знаю, я не знаю, ми ... падали.
Доктор зник, ТАРДІС розхиталася.
Він не зник. Він нагорі.
Добре, він змінився.
Він регенерував, оновив себе.
Оновив, добре.
Яка цинічна усмішка.
Я не усміхаюся.
Не зовні, але я навчилася бачити через вуаль.
Чим я тебе здивувала?
Ви сказали оновлений. Він не...
Він не виглядає оновленим, він виглядає ... старшим.
А ти думала, що він молодий?
Він виглядав молодим.
Він виглядав привабливим молодим джентельменом. Твоїм коханим, навіть.
Замовкніть!
Але він Доктор.
Він блукає по цьому всесвіту століттями,
і не раз бачив як згасають зірки.
Ти могла з таким самим успіхом фліртувати з гірським хребтом.
Я не фліртувала з ним.
Він фліртував з тобою.
- Як? - Він виглядав молодим. Як думаєш для кого?
Для мене?
Для всіх.
Я ношу вуаль, так само як він обличчя - з тієї ж причини.
Якої причини?
Найдавнішої причини для усього...
щоб бути прийнятим.
Дженні і я одружені, але на публіку,
ми продовжуємо вдавати, що вона моя покоївка.
Це не зовсім пояснює чому я подаю чай наодинці.
Помовч. Хороше прикриття, правда?
Я ношу вуаль, щоб прикрити те,
що багато хто називає моїми спотвореннями.
Я не ношу її, як послугу таким людям,
а як осуд їхніх моральних якостей.
Ви мене засуджуєте?
Доктор регенерував у твоїй присутності.
Молодий хлопець зник, вуаль піднялася. Він довіряв тобі.
Ти його засуджуєш?
Та як ви смієте?
Як ви смієте?
Двері. Нудно. Це не я.
А от це я!
Маркус Аврелій, римський імператор,
п'ять останніх філософів -стоїків.
Вмілий басс гітарист - Доктор знає, як зібрати
групу. І один єдиний пін -ап який у мене був, коли мені було 15 років,
єдиний, що у мене був.
Я не знаю з ким на вашу думку ви говорите, мадам Вастра,
але я ніколи не проявляла ні найменшого інтересу до гарненьких молодих хлопців.
І для довідки, якщо і існує хтось, хто міг би фліртувати
з гірським хребтом, то вона стоїть просто перед вами!
Тільки тому, що моє красиве обличчя потрапило вам в очі,
не припускайте, що мене так легко відволікти.
Так!
О, так!
Вибачте!
Ну...
слава богу!
Лід зрушився.
Мені частенько було цікаво, якою ти будеш, коли відпустиш свій норов.
Гей!
Одружена.
Ми потрібні Доктору, а ти - більше за всіх.
Він загубився в руїні самого себе, і нам треба повернути його додому.
Коли ви зняли вуаль?
Коли ти перестала її бачити.
Гей! Гей!
Ей, велика, сексуальна жіночко!
Гей!
Вибач. Вибач, це я винен.
Моя машина часу застрягла у твоєму горлі. Таке трапляється.
Я тебе випадково підчепив, так зазвичай, я і знайомлюся з дівчатами,
але не хвилюйся, обіцяю, що поверну тебе додому.
Обіцяю, що за будь -яку ціну,
я вбережу тебе.
Ти знову потрапиш додому.
Перстань.
- Хто це робить? - Ні, не роби цього.
Здається, це біля річки!
Динозавр!
Стракс, підготуй карету, негайно!
Ах!
Ах! Ах!
Ах!
Ох!
Стій!
Вибач, я мушу звільнити тебе від твоєї тваринки!
Ти що?
Замовкни, я до коняки говорив!
- Що ти робиш? - Вперед.
З дороги, людський непотріб! Вйо!
Тривога Юрського періоду!
Вйо!
Ліворуч!
Ні, ні! Праворуч, праворуч, праворуч, праворуч!
Вибач, це все мої нові руки, я їх не розрізняю.
Як ви вважаєте, що сталося?
Незнаю, але боюся, що чортівня.
Хіба нам не варто було повідомити про це Доктора?
Він ще не готовий встати із ліжка.
Обережніше на поворотах, тут трохи слизько!
- Страксе! - Вйо! - Ну ж бо, Страксе! - Вйо!
- Вйо! Вйо! - Значно ліпше!
Вибач, вибач.
Мені шкода, шкода, шкода.
Ого.
Доктор! Що він тут робить?
Сталося лихо - де ж йому ще бути?
Вона була налякана.
Вона була налякана і самотня.
Я привів її сюди і ось що вони накоїли.
Хто чи що могло таке зробити?
Ні.
Перепрошую?
Ні. Питання не в цьому, не з цього треба починати.
Яким чином?
Плоть спалахнула сама собою...
Ні, ні, замовкни!
Що у вас усіх замість мозку - пудинг?
Погляньте на себе.
Чому мені не трапляються видатні істоти? Планета пудинго-мозких!
Докторе...
...я знаю, ти засмучений, але ти маєш заспокоїтися та поговорити з нами.
У чому питання?
Динозавр палає у центрі Лондону.
Нічого не лишилося крім диму і полум'я.
Питання в тому...
...чи були ще схожі вбивства?
Так! Богом присягаюся, були!
Глянь на них усіх - витріщаються!
Питання номер два.
Якщо всі пудинго-мозкі витріщаються...
... то що він за один?
Він геть не зворушений усім цим дійством.
Ти думаєш, він і є той, хто...?
- Що він робить? Він потоне! - Дуже в цьому сумніваюся.
- Чому? - Сталося вбивство.
Доктор взявся за справу.
Якщо ми хочемо знов його побачити, то маємо зробити те саме.
Давай, земний непотріб! Став її сюди. Полегше!
Ось так. Обережніше.
Не подряпай, інакше тебе і весь твій рід
буде зтерто з часу і простору. Дуже добре, пане.
Страксе!
Доброго ранку, пані Кларо. Нарешті ви прокинулися.
То ти забрав ТАРДІС?
Військова тактика. Доктора й досі немає,
але він завжди приходить у пошуках своєї будки.
Принісши її сюди, ми заберемо його від небезпек
Лондону до цього тихого місця,
і розчинимо його у кислоті.
Так, оця остання частина?
І не розчинимо його у кислоті. Старі звички.
- "Таймз". Передати нагору? - Так, чом би й ні?
Оп!
- Дженні! - Доброго ранку, Кларо. - Доброго.
Ем, то що ми робимо? Будемо шукати Доктора?
Цим займаються Патерностери.
Якщо хтось його і знайде, то це вони.
Тим часом, мадам Вастра трохи зайнята
справою про підробку Конк-Сінглтона
і чекає на обід Камбервелльського отруювача дітей.
На обід?
...коли закінчить його допитувати.
Мабуть, краще не заходити до комори.
Там стане трохи шумно.
Еее...
А, пані Кларо!
Маєте гарний вигляд, остаточно прокинувшись.
Дякую, Страксе!
Ой, вибачте, то оптичний обман. Ви й досі маєте жахливий вигляд.
Бажаєте чогось?
Ее, ні, дякую. Може, трохи води.
Звичайно.
Не стримуйтеся, я все одно майже закінчив.
Ем...
Із нею все гаразд. Я сам у ній помився.
Мені раптово перехотілося пити.
Справді?
Тоді, настав час...
...для вашого обов'язкового медичного огляду.
Скажіть "А".
А.
Ви не поворушили губами.
Ти дивишся мені в око.
То он воно що.
Легко сплутати.
Ааа.
Це цікаво.
Що? Що цікаво?
Нарцисичні відхилення, сліди пасивної агресивності,
і купа накачаних юнаків, що займаються спортом.
На що ти дивишся?
На вашу підсвідомість. Це спорт?
Здається, спорт.
Годі роздивлятися.
Переходимо до грудної клітини, так...
Чудово.
Відмінна селезінка! Так тримати.
27 років, прогнозована довжинна життя...
Стій... ані слова.
О, все буде добре.
Обережніше із рідкими випорожненнями, це буде щось.
- Можете вдягатися. - Я вдягнена!
О, так і є.
Навіщо ти це робиш?
Якщо нам доведеться служити разом, мені треба, щоб ви були на піку фізичної форми.
Е? О!
Чому це ми будемо служити разом?
- Доктор повернеться, чи не так? - Сподіваймося на те.
Він не залишить мене тут просто так.
Не варто перейматися за нього, хлопчику мій.
Йому вже точно перерізав горлянку якийсь жорстокий волоцюга.
Охх!
- Кусюче. - Кусюче?
Повітря...
...кусюче, вогке й кусюче.
О, холодно!
Так. Холодно! Холодно. Я так і знав.
Мені треба...
Мені потрібен одяг.
Мені потрібен одяг, ось що. Великий довгий шарф.
Ні, ні, проїхали, мав дурний вигляд.
Ем...
Ти бачив це обличчя раніше?
Ні.
Ти певен?
Пане, я ніколи не бачив цього обличчя.
Дивно, тому що... я впевнений, що я бачив.
Знаєш, я ніколи не знаю, звідки беруться обличчя.
Вони просто з'являються. Оп! Обличчя, як це.
Давай, глянь на нього, подивись, давай, дивись, дивись, дивись.
Дивись, воно вкрите зморшками, але ж я не супився.
Хто насупив мені це обличчя?
Ти колись дивися у дзеркало із думкою "я вже бачив це обличчя"?
Так.
Справді? Коли?
Ну, кожного разу, коли дивлюся у дзеркало.
О, так, так, так, теж вірно.
Гарна думка. Проте, моє обличчя свіже.
Ее...
Чому саме це?
Чому я обрав... це обличчя?
Ніби я намагаюся собі щось сказати,
щось довести. Але чому це так важливо,
що я не можу просто сказати, що в мене на думці?
Ее...
Це не риторичне питання, можеш долучитися.
- Мені не подобається. - Що? - Ваше обличчя.
Мені воно теж не подобається.
Ну, воно нормальне аж до брів.
А потім все йде шкереберть. Подивися на ці брови!
Це брови-нападники.
Ними можна пляшки відкривати!
Так, це дійсно видатні брови, пане.
Вони дратівливі! Дратівливіші за решту мого обличчя.
Вони незалежно дратівливі.
Вони, напевно, хочуть відділитися від решти мого обличчя
і заснувати власну державу брів.
Це так по-шот... Я шотландець. Я став шотландцем?
О, так, саме так. Ви безумовно шотландець, пане.
Я... я чую по вашому голосу.
О, ні, це добре.
Оооо! Оооо!
Це добре, що я шотландець, я шотландець.
Я шотландець.
Я можу на все жалітися, тепер я справді можу на все жалітися.
- Дай мені своє пальто. - Ні.
Мені холодно.
Ну, то немає сенсу мерзнути нам обом, дай мені своє пальто.
Дай мені своє пальто!
Ні, стривай. Замовкни, замовкни!
Замовкни!
Я щось пропустив. Воно було тут, воно було тут. Воно було...
Що саме я побачив, що я бачив?
Ось що я побачив!
Спонтанне займання!
Що ж це за чортівня, пане?
Я не знаю, але винні, напевне, англійці.
Хмм! Спонтанне займання!
- Це як кохання з першого погляду? - Ха! Трохи.
Є теорія, що лдські істоти можуть,
із невеликою допомогою, або без неї, просто вибухнути.
Тобі не обов'язково зі мною фліртувати, ми вже одружені.
Це наукова маячня, звичайно.
Шлюб?
Цить!
Зареєстровано дев'ять випадків
вибухів людей за останній місяць.
І ти думаєш, що вони не були спонтанними.
Я думаю, що той, хто вбив динозавра, мав, щонайменше, дев'ятьох попередніх жертв -
усі вони загинули у той самий видовищний спосіб.
Я думала, ти мене малюєш!
Я працювала.
Тоді, заради чого я позую?
Ну, ти надзвичайно прикрасила кімнату. Трохи підніми підборіддя.
О, я не розумію, навіщо я це роблю!
Це мистецтво?
То, навіщо повністю знищувати жертв?
Це складно, це привертає увагу - яка з цього користь?
Тож, скажіть нам.
Можливо, прикриття.
Прикриття?
Це химерна теорія, але вона підходить.
Так ретельно знищуючи тіло,
можна приховати те, чого в ньому немає.
Немає в тілі?
Мадам Вастра!
Кларо, чудово. Скидай свій одяг на той стілець.
Дивіться!
Оголошення, так - так багато, це жахливе нове віяння.
Ні, дивіться!
Дивіться.
Мадам?
Гра почалася. Нам знадобиться багато чаю.
Здається, у решті газети
немає нічого значущого,
навіть у колонці порад.
Ми не знаємо, чи це від Доктора.
Звісно, це від Доктора.
Неможлива дівчина, так він мене називає!
Він каже про ланч, але де й коли?
- "На тому боці"? - На тому боці Лондона? Далеченько.
На тому боці регенерації, можливо, коли він оговтається?
То що я маю зробити, вгадати, де ми зустрінемося?
Може, в цьому й річ.
Можливо, ти маєш довести, що й досі його знаєш.
Подумай, що це може означати для чоловіка, який ледве знає себе самого.
Це не має сенсу. Він не загадує загадки.
Він не складний, йому досить складно зосередити увагу.
Отже...
...робить все просто і ясно...
..."на тому боці".
- Щось не так? - Незнаю! Може, запах?
Знаю, він всюди.
Де ти взяв пальто?
Еее...
Купив.
Де?
-Ем, в магазині. -Ні.
Може і в бродяги.
У тебе немає грошей.
Емм..
.. у мене був годинник!
Ні! Той годинник був гарний.
То був мій улюблений.
Ти обміняв свій уоюблений годинник на пальто-
це була не найкраща угода.
- Ну, я поспішав, там смерділо. - Добре.
Ні, ні. Не смій..
Не, не усміхайся.
Я усімхнуся перша і тоді ти будеш знати, що можна.
- Ти зла на мене? - Я не зла,
але якби я й була зла, це було б через тебе і...
...так, я зла. - Я здогадався.
- Я дуже зла. - А якби я не змінив обличчя,
ти б теж злилася?
- Я б злилася, навіть якби не злилася! - Чому?
Чому?
Якщо нормальна людина хоче зустрітися з кимось,
кого знає дуже добре і пообідати, що вона зробить?
Ну, напевно... сконтактується і запропонує пообідати.
Добре, то що за людина залишить дивну записку в...
колонці оголошень газети?
Ну, я б хотів сказати.
О, ну давай, кажи.
Ну, я б сказав, що ця людина
егоїстична, потребуюча і полюбляє ігри.
Дякую.
Ну, принаймні це не змінилося.
- І я не думаю, що колись зміниться. - Ні, я теж так не думаю.
Кларо, чесно...
... я не хочу, щоб ти змінювалася.
Мене це не затруднило, чесно.
Я побачила твоє оголошення, зрозуміла його - рада погратися у твою гру.
Ні.
Ні...ні, це не я розмістив оголошення. Ти його розмістила.
- Ні, це не я. - Так, ти розмістила оголошення, а я його розгадав!
Неможлива Дівчина, бачиш, обід?
Ні, дивись, Неможлива... Це повідомлення ВІД Неможливої Дівчини.
ДЛЯ Неможливої... Дівчини.
-Ох? -Ох?
Хмм.
Ну, якщо жоден з нас не розміщав цього оголошення, то хто його розмістив?
Зачекай. "Егоїстична, потребуюча, і полюбляє ігри"?
- Це може бути пасткою. - То це була я? - Не бери до голови.
- О, я візьму до голови! - Кларо...
Ти про мене говорив?
Кларо, те що зараз відбувається
з тобою і мною у цьому ресторані набагато важливіше, ніж твоя егоманія.
Немає нічого важливішого, ніж моя егоманія!
- Правильно, ти таки це сказала. - Ніколи більше про це не згадуй!
Це.. це пастка для марнославства.
Тож ти зайнятий привітанням себе з вирішенням загадки,
що не помічаеш як суєш голову в петлю.
Що ти робиш?
І це не єдиний сивий якщо ти вирішив влаштувати чистку.
У тебе якісь проблеми з сивими?
Якби я отримала нове волосся і воно було сиве, у мене була б проблема.
Ну звісно. Тобто?
Надто короткий.
Оу! Вибач, це був єдиний що випав,
Я впевнений, що ти хотіла б позбутися його.
Ооо, ти намагаєшся мені щось сказати?
Я намагаюся оцінити рух повітря у кімнаті.
Ти сам знаєш який нудний в такі моменти.
У всіх решти у кімнаті є щось неправильне.
Ти хіба не завжди так думаєш? Глянь на них.
Не дивись! Ти тільки но сказав глянути!
Глянь боковим зором!
Як на мене то вони впорядку. Просто їдять.
Хіба їдять?
Ок, ні. Вони не їдять.
Є ще дещо, чого вони не роблять.
Не дихають.
Що нам робити?
Ти ж не хочеш їсти чи не так?
Хм, та нече вже не голодна.
Як швидко вони помітять, що ми відрізняємось? Швидко.
Що ми можемо зробити?
На скільки ти можеш затримати дихання?
Ми можемо, неспішно прогулятися звідси, наче передумали тут снідати.
Так же ж часто роблять. Та постійно.
Ми можемо... ще раз переглянути меню.
Що вони таке?
Я не знаю. Хоча не турбуйся, головне питання не в цьому.
Питання тому, що таке цей ресторан?
Гаразд, і що таке цей ресторан?
Я не знаю.
Ем... нема сосисок?
У вас...
і нема картинок. У вас є дитяче меню?
Чи страва дня?
Печінка.
Я не люблю печінку.
Селезінка. Ствол мозку. Очі.
Гм. Це користується популярністю?
Я недумаю що це те що є в меню.
Я думаю що в меню ми.
Легені. Шкіра.
Вибачте.
Ок. Робот у масці.
Це обличчя.
Так, це дуже переконливо.
Ні це дійсно обличчя.
О.
Так.
Що так? Так, у нас є дитяче меню.
Ти певно захоплена ефективністю.
Нічого, якщо я не буду?
Привіт?
Привіт, ви менеджер?
Я вимагаю розмови з менеджером.
Це ж не ресторан правда?
Ну...
це більше схоже на автоматизовану станцію зі збору органів клієнтів
Свіні Тодд без пирогів.
Ну й де ми зараз?
Фактично древній космічний корабель, можливо захоронений на століття,
тобто... комора.
І чому по нас ніхто не прийшов?
Ми живі.
Ми живі в коморі.
Точно. Це дешевше ніж нас заморожувати.
Ок.
Ти готова? Давай.
Не дай їй покотитись. Ні.
У нас всього одна спроба.
Наступного разу зроби таку яка не котиться.
Давай!
Спіймала? Я майже дістала.
О, в такі моменти мені невистачає Емі. Кого? Нікого.
Готова? Не промахнися!
Ох!
Ох.
Вибач, я попала... у щось?
О, символізм!
Тобі потрібно було зробити аби вона активувалася голосом.
О, заради бога, вона така? Я не хочу про це говорити.
Докторе?
Сплячий.
Звідки ти знаєш?
То це ті люди що вбили динозавра?
Ну, якщо вони полюють за органами,
у динозавра купа чудових штук,
Нащо роботам потрібні органи? Берк та Гер із космосу? (Берк та Гер - единбурзькі ма
Ні, проте гарна теорія.
Дроїди, що полюють за запчастинами.
Капітане, мій капітане.
Він може нас бачити?
Сплячий? Сподіваєшся?
Ага. О, глянь!
Підзаряджається. Він спить.
Навіть не знає, що ми тут Ти впевнений?
Впевнений, не впевнений - як не одне то інше.
Ок, напівлюдина, напівробот, кіборг, так?
Ох?
Глянь на руки.
Що з ними?
Глянь на них. Я дивлюся.
Вони різні. Це руки не від одного тіла.
Я не розумію.
Я тебе не звинувачуватиму.
Глянь це... це не твій нормальний кіборг.
Це не людина, що перетворює себе в робота.
Це робот, що перетворює себе...
в людину, шматочок за шматочком.
Ось для чого ресторан.
Ну, йому потрібне постійне постачання свіжих частин тіла.
Можеш взяти шкіру, але органи гнилі.
Дещо з того залізяччя ще римське.
Цікаво скільки часу це триває,
скільки початкового матеріалу залишилося.
Хоча, очні яблука виглядають свіжими.
Воно прокинулося?
Воно прокидається.. я так думаю.
Добре, забираймося.
Я бачив це раніше, я щось упускаю!
- Докторе! - Це просто нова голова перезавантажується!
Давай!
Я бачив це раніше!
Поспіши, тікаймо!
Докторе!
Швидко!
Вибач, занадто повільно. Безглуздо буде, якщо вони спіймають нас обох.
Ну, дай мені тоді викрутку!
Вона мені може знадобитися.
Докторе?
І ще дечого вони не роблять.
Не дихають.
Як довго зможеш затримати подих?
Приведіть її.
Так, перестаньте. Перестаньте, негайно.
Ха-ха-ха! Це її перший день.
Якщо ви не перестанете,
я зроблю так, щоб усіх вас, усіх до одного
вигнали зі школи!
Ну давай. Зроби так!
Де інший?
Був інший. Де він?
Де інший?
Ти скажеш нам...
.. або ми тебе знищимо.
Що ти сказав?
Ти розкажеш нам.
- Так, знаю, а якщо ні? - Ти помреш.
Ну давай.
Зроби це.
Ну давай.
Зроби це.
Я не збираюся відповідати на твої питання,
тож тобі доведеться зробити це. Доведеться вбити мене.
Погрози не діють, якщо їх не виконувати.
- Ти скажеш нам, де інший. - Ні.
- Ти будеш знищена. - То знищ мене.
А якщо не знищиш, то...
Від цього моменту я перестану вірити у твої погрози.
Звісно, якщо я помру, то...
Я не зможу тобі сказати, куди пішов інший, тож...
Тобі треба зберегти це місце в таємниці, правда?
Ніколи не починай з крайньої міри.
Бо тоді ти зможеш тільки відступати.
Люди відчувають біль.
Від більшої погрози до меншої, бачиш про що я? Відступаєш.
Інформація може бути витягнена через твої страждання.
Ти намагаєшся мене залякати?
Ну, оскільки я так уже смертельно налякана смертю...
то я перетерплю багато болю
перш ніж видам інформацію,
яка зберігає мені життя. Скільки у тебе часу?
Усе що ти мені можеш запропонувати це моє життя - але ти не можеш мені погрожувати.
Ти можеш вести переговори.
Добре, добре, добре! Добре, так,
так, так, я плачу.
і це тільки тому, що я дуже тебе боюся.
Якщо ти знаєш хоч щось про людей,
це означає, що ти... у великій халепі.
Ми не будемо вести переговорів.
У тебе немає вибору.
Ось що я скажу, я відповім на твої питання, якщо ти відповіш на мої.
Ми не будемо відповідати на питання.
Давай спробуємо, я буду перша. Нащо ти вбив динозавра?
- Ми не будемо відповідати на питання. - Нащо ти вбив динозавра?
- Ми не будемо відповідати на питання. - Тоді можеш вбити мене,
тому що я нічого не скажу перша.
Матеріал з зорового нерва динозавра використовується
в нашій компютерній системі.
Ти спалив цілого динозавра заради одної частинки?
Ні,ні, зачекай.
Ти знаєш, що знаходиться в зоровому нерві динозавра,
значить ти бачив їх раніше.
Де інший?
Як давно ти себе перебудовуєш?
Глянь на свій стан! У тобі залишилося ще щось справжнє? Який в цьому сенс?
Ми досягнемо землі обітованої.
Що, землі обітованої? Що це?
Де інший?
Я не знаю.
Але я знаю, де він буде... де він завжди буде.
Якщо Доктор все ще Доктор...
...він буде у мене за спиною.
Я права, хіба ні? Ну давай. Будь ласка, будь ласка. Боже, нехай я буду права.
Привіт, привіт, розвалюхи з давніх - давен,
дякую вам всім за безплатну інформацію.
П'ятифутовий і плачучий - у тебе ніколи не було шансу.
Зупини це!
Це твоє джерело енергії, і яким би слабким воно не було,
я можу використати його, щоб підірвати всю кімнату
якщо побачу хоч щось, що мені не сподобається,
включно з караоке і пантомімою, тож тут без шансів.
Бачиш, Кларо?
Ось як треба маскуватися під дроїда.
Ну знаєш, у мене не було багато часу, мене несподівано покинули.
Мені шкода. Хоча насправді, не шкода, ти просто чудова на адреналіні.
А ви недооцінили її, сер.
Ніколи не пробуй контроювати маньячку контролю.
Я не маньячка контролю!
- Так, мадам. - Охх!
Чому ви тут?
Чому ти нас запросив?
Повідомлення в газеті...
... це ж був ти, правда?
Ох. Не люблю помилятися на людях. Усі забудьте, що це сталося.
Кларо, скажи слово.
- Яке слово? - Вони ніколи не послали б тебе сюди без слова.
- Я не хочу його казати. - Ти ж вже здогадалася.
Джеронімо!
Залишайтесь на місці і складіть зброю,
іменем Британської Імперії!
- Стракс! - Вибачте.
Я ж казала тобі - йди сходами.
Ой глянь. Кавалерія.
Я спалив древню, прекрасну істоту
заради зорового нерва.
На що ти розраховуєш, малий?
- А ти на що? - Вастра?
Механізм наверху був відключений з максимальною обережністю,
і органи влади викликані. - Зачекай, вона викликала поліцію?
- Ми ніколи так не робимо, треба почати. - Бачиш?
Можеш знищити нас, якщо хочеш,
але вони все одно закриють твій ресторан.
Це мало звучати краще.
То ми вас знищимо.
Ні, не знищите.
Ви логічні. У вас є стриманість.
Ви вбиваєте, щоб вижити - ви не вбивці.
Не вбивці? Та це шкуродерня.
І чим це відрізняється від інших ресторанів?
Ти не вегетеріанка, наскільки я пам'ятаю. Це кінець.
Наше вбивство нічого не змінить.
- Який в цьому сенс? - Досягнути землі обітованої.
Тобі мільйони років, пора вже дізнатися правду - її не існує.
Я шукаю рай.
Ну, я теж шукаю. Але я теж туди не потраплю.
Докторе!
Я виберуся в евакуаційній капсулі. Знищте, коли буде необхідно.
Евакуаційна капсула?
Цьому кораблю вже мільйони років, він не полетить.
Його зремонтували.
Хто?
Ви.
Займіть оборонні позиції.
Докторе! Він тікає!
Твій друг розумний. Достатньо розумний, щоб не слідувати за мною.
Добре, ми пробули, ось це місце, за мною.
Ми хочемо піти.
Якщо ви хочете нас зупинити,
то, напевно, краще зразу приступити до справи.
Святий Боже, у що вона нас втягнула, цього разу?
Ресторан закритий.
Тримайте всіх подалі. Не впускайте нікого.
Що ти робиш?
У мене погане передчуття, що доведеться тебе вбити.
Я подумав, що, можливо, ти спочатку хотів би випити.
Я б хотів.
Обережно!
51 століття, так? Космічний корабель, що мандрує у часі, розбився у минулому.
Ти намагаєшся потрапити додому, в обхід.
Я прямую в землю обітовану.
Ти так кажеш.
Добре, значить твій ресторан зроблений з твого старого корабля,
але ти марнуєш свій час, він не може літати.
Евакуаційна капсула є справною.
Як? Ти не можеш залатати космічний корабель, людськими залишками.
Знаєш, це дійсно тривожний дзвіночок.
Добре, це розумно. Чим ти підживлюєш її?
Шкірою.
Біжи до відділку! Нам потрібні ще люди!
Що їм сказати тут відбувається?
Іди!
Як думаєш скільки їх, люба?
Більше ніж наверху, близько 20, 30?
Ті що нагорі, то просто приманки.
А ці в бойовій готовності. Я очікую виклик.
Не хвилюйся, хлопче, ми помремо, як герої!
Добре. Класно.
"СС Марія Антуанетта."
Ремонтні дроїди, що вийшли з- під контролю і пожирають людей.
Я знаю, що це щось знайоме, але не можу пригадати.
Як ти мене вб'єш?
"Сестринський корабель Мадам де Помпадур."
Ні, не пригадую.
Як ти мене вб'єш?
Чому не хочеш спочатку випити? Це по - людськи.
Я не людина.
Я теж.
Що ж ти ніяк не здохнеш, боягузе?
Як тобі краєвид?
- Я не думаю про нього. - Я не думаю про нього. Не думаю.
Дроїди і апостроф, я б міг написати книжку,
тільки от ти..вже і не дроїд.
У тобі більше від людини, ніж від машини.
То скажи мені... як тобі краєвид?
Він прекрасний.
Ні, зовсім ні. Він просто далекий. Усе таке маленьке.
Мені більше подобається там внизу. Усе величезне. Усе таке важливе.
Кожна деталь, кожен момент, кожне життя рахується.
- Як ти зможеш мене вбити? - З тієї самої причини, з якої ти питаєш мене це
- тому що не хочеш продовжувати.
Що станеться з іншими дроїдами, коли ти помреш?
Ти ж управляєш ними, так? Напевно, вони деактивуються.
Я не помру. Я досягну землі обітованої.
Немає ніякої землі обітованої.
Ц просто... Це поняття, яке ти підчепив
від усіх тих людей, якими начинив себе.
Я не мертвий.
Ти віник.
Питання -
якщо взяти віник і замінити держак,
а потім і пруття
і робити це знову і знову. Чи буде це той самий віник?
Відповідь -ні, звійсно не той. Але ти все ще можеш підмітати ним підлогу.
Але це взагалі недоречне порівняння, забудь про останню частину.
Ти замінив кожну частинку себе,
механічну і органічну, раз за разом -
від тебе справжнього вже і сліду не лишилося.
Ти, напевно, вже і не пам'ятаєш звідки у тебе це обличчя.
Це не може закінчитися.
Мусить. Ти це знаєш. І є тільки один вихід.
Самознищення протиречить моїй базовій програмі.
А вбивство моїй!
Дженні!
Затримайте подих! Вони дурні. Усі затримайте подих.
"Я не можу зробити це. Не можу."
"Кріпись, кохана. Я можу зберігати кисень в моїх легенях."
" Розділи його зі мною!"
- Ти сильніший, ніж виглядаєш. - Сподіваюсь, що ти теж.
Це.. кінець.
Ти здатен це визнати?
А тобі вистарчить духу, щоб вбити мене?
Ці люди внизу. Вони ніколи не були для мене малими.
Не роби припущень щодо того, як далеко я можу зайти, щоб захистити їх,
тому що я вже і так пройшов довгий шлях.
І на відміну від тебе, я не сподіваюся досягнути землі обітованої.
Ти ж розумієш, що один з нас бреше про свою базову програму.
Так.
І я думаю ми обоє знаємо хто.
Стоп!
Ви впевнені, що він повернеться?
На уламках не було жодного його сліду,
вони обшукали Парламент Хілл.
Куди б він ще пішов?
Боюсь, що ми прогавили його.
Заходь, будь ласка.
- Я не заважаю? - Я рада твоїй компанії.
Чим я можу допомогти?
О, це якраз те, що я хотіла запитати у вас.
Здається, що я тут застрягла. Маєте вакансію?
Ми були б дуже раді,якби ти приєдналася до нашого маленького господарства,
але в мене є інформація від найнадійнішого джерела
що Доктор скоро повернеться за тобою.
Якого джерела?
Від людини, яка знає його найкраще у світі.
І хто це?
Місс Клара Освальд...
...яка напевно інстинктивно, уже одягнулася для від'їзду.
Я просто хотіла переодягнутися.
Не думаю, що я досі знаю, ким є Доктор.
Здається, моя люба, що ти помиляєшся.
Кларо!
Задай йому чортів. Йому це завжди потрібно.
- Ти змінив інтер'єр. - Так. - Мені не подобається.
Я ще не до кінця себе переконав.
Я думаю, на стінах має бути більше кружечків.
Раніше у мене було багато кружечків. Цікаво, куди я їх подів.
Я Доктор.
Я прожив більше 2000 років і не всі вони були хороші.
Я наробив помилок,
і прийшов час їх випрвити.
Кларо, я не твій хлопець.
Я ніколи так не думала.
Я ніколи не казав, що це твоя помилка.
Що ти думаєш?
- Хто розмістив оголошення в газеті? - Хто дав тобі мій номер?
Тоді давно, пам'ятаєш?
Тобі дали номер комп'ютерної техслужби,
і в результаті ти додзвонилася в ТАРДІС. Хто дав тобі номер?
Жінка. Жінка з крамниці.
Тож є жінка, яка дуже зацікавлена в тому, щоб ми трималися разом.
І що ти про це думаєш?
Я вдома?
Якщо хочеш.
Вибач.
Вибача мені...
але я не думаю, що досі знаю ким ти є.
Краще візьми, може це твій хлопець.
Замовкни.
У мене немає хлопця.
Алло!
Алло?
- Це я. - Так, це ти, а хто ти?
Це я, Кларо.
Доктор.
Як це, Доктор?
Я телефоную тобі з Трензалору...
- Я не... - .. перед тим, як я змінився.
Для мене це ще тільки має статися, це ще чекає на мене.
О, вже наближається...
Вже скоро.
Я.. відчуваю.
Чому? Для цього ти це робиш?
Тому що я думаю, що це буде страхіття...
.. і думаю, що ти налякана.
Але наскільки б ти не була налякана, Кларо, чоловік, що зараз біля тебе...
чоловік, з яким я сподіваюся ти зараз поруч, повір мені,
він наляканий більше, ніж ти можеш уявити
і ти ...
ти йому потрібна.
То хто це?
Це Доктор?
Так.
Звучить старим.
Будь ласка, скажи, що я не постарів. Що завгодно, але не старий.
Я був молодим.
Ох... а він сивий?
Так.
Кларо, будь ласка, заради мене, допоможи йому.
Давай...
...і не бійся.
Прощавай, Кларо.
Скучаю за тобою.
Ну?
Ну, що?
Він поставив тобі питання.
Ти мені допоможеш?
Ти не мав підслуховувати.
Я не підслуховував. Не було потреби. Це ж я говорив.
Ти не можеш мене побачити, так?
Ти дивишся на мене, але не можеш побачити.
Ти хоч уявляєш як це?
Я не в телефоні, я тут..
.. стоя перед тобою.
Будь ласка, просто...
... побач мене.
Дякую.
За що?
За дзвінок.
Я.. не думаю, що я любитель обіймів тепер.
А хто тебе питає.
Як скажеш.
Це, до речі, не мій дім.
Вибач, вибач за це, я промазав.
Де це ми?
Здається, Глазго.
Ах! Ти сюди вписуєшся.
Шотландець.
Отже, може ми, ну...
Хочеш, може, випити кави чи...
чіпсів чи ...чогось іншого,
чи чіпсів і кави?
Кави. Кава - це буде чудово. Ти платиш!
- У мене немає грошей. - Тоді понесеш.
Не думаю, що я з тих хто розносить каву.
А тебе знову ніхто не питає.
Привіт!
Я Міссі. Ти добрався.
Сподіваюся мій хлопець не був занадто грубим з тобою.
Хло.. пець?
А це він виштовхнув тебе з тієї штуки чи ти випав?
Не можу сказати.
Він деколи буває дуже грубим,
звісно не зі мною, тому що він.. дуже мене любить.
І мені подобається цей новий акцент. Думаю, можна його залишити.
Де я?
А як ти думаєш, де ти?
Озирнись, ти добрався.
Земля обітована.
Рай!
Ласкаво прошу...
.. на небеса.
Де ти, чорт забирай, був?
- Я не винен, я відволікся. - Чим?
Завжди можна щось знайти. Ходімо!
Куди ми прямуємо?
У пітьму.
Ласкаво прошу до найнебезпечнішого місця у всесвіті.
Вони йдуть! Вони йдуть!
Арістотель!
Ворог прямо над нами!
Вибач.
Знищити...Доктор!
Переклад група West Ukraine. Над перекладом працювали: Juli_Bettany, deja_mort та madara344. Далі буде.
Переведено на Нотабеноиде http://notabenoid.com/book/39309/234836
Переводчики: Juli_Bettany, deja_mort, madara344