Doriţi o cafea?
Un sandviş cu carne de vită pe o chiflă.
Carnea cat mai crudă posibil.
Apă la temperatura camerei.
- Fără gheaţă. - Am înţeles.
- Aveţi jalapeńos? - Cred că avem.
11 bucăţi, vă rog.
Separat.
11, s-a făcut.
Ce-i asta?
Limba aia e coreană sau ceva de genul?
Nu.
Bine, am studiat limbile asiatice la Universitatea din New York,
am crezut că mi-a scăpat ceva.
Mişcă, mişcă! Imediat!
A ajuns.
FRINGE Sezonul 1, Episodul 4
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & alin022
150 de grame de zaharoză,
menţinută la 21 de grade Celsius timp de 120 de ore...
30 de mililitri la 26 de grade...
Ce formulă mormăi la ora 3 dimineaţa?
Formula pentru bere cu mirodenii.
Bere cu mirodenii?
Asta era aşa important încât nu te puteai opri din transmisie?
N-am mai băut aşa ceva de mult timp.
Mă gândeam să fac puţină în laborator mâine.
Unde te duci?
Cred că îmi va fi mai uşor să dorm în cadă.
Un cocktail de bere cu mirodenii. Delicios.
Data viitoare, vrei, te rog, să goleşti cada?
Da, ai dreptate.
Ştiu cum să ajung acolo.
Vreau să vă opriţi.
Biroul ei e chiar aici.
Am mai fost acolo.
Domnule, nu aveţi aprobare să intraţi aici neînsoţit.
- Peter? - Trebuie să discutăm.
E în regulă?
Am aprobare să vorbesc cu ea?
E în regulă. Mă ocup eu.
Vino cu mine.
Unde e tatÄƒl tÄƒu?
Walter e la hotel.
Dar nu-ţi face griji, agenţii tăi stau de pază.
Nu că ar conta, pentru că omul e inconştient.
A stat treaz până la 5 dimineaţa,
recitându-mi compoziţia chimică a băuturii lui preferate.
Asta a fost imediat după ce a terminat să-mi ţină predici
despre cum îmi irosesc intelectul peste medie şi educaţia însemnată.
Toate astea în timp ce stătea acolo gol puşcă.
Pentru că preferă briza.
Locul în care staţi acum e temporar.
Vă vom găsi un apartament ca să...
Olivia, nu te deranja.
Am vrut să ajut. Mi-a părut rău.
Încă îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat cu tine,
dar adevărul e că nu ai nevoie de mine aici.
- Nu ăsta e adevărul. - Ba este.
Anumite lucruri s-au întâmplat aici.
Lucruri ciudate care trebuiesc investigate
şi care au cumva legătură cu cercetările nebuneşti
pe care le-a făcut Walter pe vremuri.
Dar el e cel care are răspunsurile.
De el ai nevoie, eu sunt doar o dădacă.
Peter, tu descifrezi ceea ce spune.
Lucruri pe care alţii nu pot să le înţeleagă.
Nu, nu mai fac asta.
Oricine poate s-o facă.
Nu sunt cu nimic special.
Eşti fiul lui.
Asta nu e singura chestie.
Nu sunt în apele mele când stau într-un singur loc. Ştii asta.
Asta nu e o slujbă pentru mine.
Dacă tu pleci, la fel va face şi el.
Serios?
Vrei să spui că dacă Guvernul Federal vrea
să-l scoată pe Walter Bishop dintr-un ospiciu,
nu poate face asta fără consimţământul fiului său?
E tatăl tău.
A fost foarte clar când a spus că dacă tu pleci,
nu ne va ajuta în investigaţia noastră.
Nu-mi vine să cred.
Preferă să se întoarcă la institutul St. Claire,
decât să lucreze aici fără tine.
A tot repetat asta.
Era îmbrăcat când a spus asta?
Bună dimineaţa. Bună.
Bună.
'Neaţa.
Ieri a avut loc o explozie pe un şantier din Williamsburg, Brooklyn.
O macara s-a prăbuşit.
Trei morţi şi 24 de răniţi.
Opiniei publice i s-a spus că a fost vorba de o explozie a unei conducte de gaz,
ceea ce, practic, e adevărat.
Vreau să vezi ce anume a cauzat explozia.
Am adus-o aici azi-noapte târziu.
NSA şi CDC colectează informaţii.
Dar doctore Bishop,
vreau să te ocupi de asta cât mai curând posibil.
Ce e?
Motivul pentru care sunteţi aici.
Nu ştim ce este.
A picat din cer?
A ieşit de sub pământ.
Chestia asta a fost direcţionată printr-un tunel subteran nefolosit
către o conductă de gaze.
- Subteran? - S-a oprit exact la suprafaţă.
Ca şi cum cineva a plasat-o cu atenţie acolo.
Iridiu solid.
Aşa credem. Da.
Vibraţii subsonice?
La doi megahertzi şi apoi creşte la patru.
Chestia asta vibrează?
Doctore Bishop, ai idee ce ar putea sa fie asta?
O idee, da.
Ai de gând să ne-o spui?
Nu, e prea devreme.
Nu e prima dată când a apărut aşa ceva.
1987, la Quantico.
Colonelul Jacobsen a condus investigaţia.
Henry Jacobson?
Am vorbit chiar eu cu el de dimineaţă.
Aşteaptă să-l vizitezi.
A spus că aşteaptă cu nerăbdare să te revadă.
Ce-o să faci?
Ce fel de bărbat aş fi dacă te-aş lăsa baltă
atunci când o conservă magică din spaţiu apare de nicăieri?
Cine a spus că provine din spaţiu?
E o glumă, Walter.
Îţi mulţumesc c-ai rămas.
E ultima dată, Olivia.
Apoi plec.
Trebuie să ducem asta la laborator.
Nu putem risca să transferăm asta la universitate.
Am prefera să rămâi...
Dacă aveţi nevoie de perspicacitatea mea, în cazul că ar exista aşa ceva,
atunci sunt câteva solicitări fundamentale.
Printre cele mai importante, acces la echipamentul meu,
laboratorul meu...
Speram să am o scuză să te revăd.
Mă bucur să te văd.
A trecut mai mult de un an de când a murit.
Încă e dificil.
Presupun că aşa va fi mereu.
Jessica a avut grijă de casă.
A avut grijă de tot.
Îmi cer scuze pentru cafeaua asta oribilă.
Nu, e delicioasă.
Ştiu că şi tu ai pierdut pe cineva.
Condoleanţele mele.
Nu e uşor să pierzi un partener.
Ştiu că tu şi agentul Scott eraţi apropiaţi.
Ce poţi să-mi spui despre Quantico?
1987?
Sergentul major Stuart Malick.
Era la postul său de la baza militară a Marinei, în noapte de 22 iunie.
Datoria lui era să supravegheze senzorii de mişcare,
securitatea perimetrului,
pentru a se asigura că nu există nicio intrare ilegală în bază.
Doar că, în seara aceea, senzorii au luat-o razna.
A găsit asta.
Un cilindru metalic, de 60 de centimetri înălţime,
30 de centimetri diametru.
A presupus că a căzut din cer,
că, probabil, era piesă dintr-un satelit.
Doar că nu era aşa.
Ceea ce e ciudat totuşi, deşi părea a fi o bucată dintr-un metal solid,
vibra.
La doi megahertzi,
apoi la patru.
Mai există unul?
Unde e acesta?
Încă mai e la Quantico?
A fost luat pentru a fi investigat.
Am determinat că transmitea ceva.
Un semnal pe care nu am putut să-l decodificăm.
La 48 de ore după ce l-am găsit,
a fost o explozie, cum n-am mai văzut niciodată.
A trecut prin podea,
prin subsolul de dedesubt,
a explodat şi a dispărut.
Îţi dau dosarele mele, orice ai nevoie.
Dar a fost foarte ciudat, Olivia.
Şi dacă s-a întâmplat din nou, ca prieten,
te rog să stai cât mai departe cu putinţă de el.
Şi ce-i asta mai exact?
Cu timpul vei afla, draga mea.
Bună ziua, domnule. Vă pot ajuta cu ceva?
Cod roşu! Cod roşu!
Avem o breşă în Sectorul Opt.
Tu!
Unde e?
Agent Dunham.
Alo?
Olivia.
Alo?
Olivia.
John?
Dispeceratul.
Sunt agent Dunham.
Vreau să-mi localizaţi un apel de pe telefonul meu mobil.
Tocmai l-am primit.
Vă rog să aşteptaţi.
Nu există înregistrarea vreunui apel în ultimele trei ore.
Îmi pare rău.
Bine, mulţumesc.
Precizia cu care a fost construit acest obiect este extraordinară,
până la legăturile moleculare.
Sper din tot sufletul că acest supozitor metalic gigantic
nu este cea mai mare dintre descoperirile umane.
Ce este?
Dă-mi voie să te întreb ceva.
Dacă aş încerca psihologia inversă...
Cum ar fi, dacă ţi-aş spune acum:
"Walter, nu-mi spune ce e asta",
ar funcţiona?
Cu mulţi ani în urmă, am lucrat la proiectul Thor.
Departamentul Apărării vroia o torpilă subterană.
Un proiect care, teoretic vorbind,
să poată fi tras de oriunde din lume,
prin centrul pământului şi să-şi atingă ţinta în cealaltă parte.
Ştiu din experientă că aşa ceva e ridicol.
Deschide-ţi minte, fiule, sau cineva ar putea s-o facă pentru tine.
Nici chiar asta nu are sens.
Cilindrul poate să fie o mulţime de lucruri,
dar nu sunt pregătit să discut despre niciunul din ele.
Minunat. Bine, mă bucur că m-am băgat în aşa ceva.
Nu-mi vine să cred.
Ce e?
Uită-te.
E una din fotografiile din dosarul lui Jacobson.
El. Îţi aminteşti?
Tipul cu chelie.
Nu, cine e?
Asta e ideea.
Olivia, începi să semeni cu Walter.
Sunt multe lucruri la care nu mă pricep.
Prea multe, dar un lucru pot să-l fac,
şi am putut să-l fac întotdeauna.
Acel joc, concentrarea...
Memoria, a face legătura între lucruri.
Să le pun laolaltă.
Vezi?
Acum două săptămâni, la spital.
Ăla e el.
Nu se poate.
Te pot ajuta cu ceva?
O fotografie făcută la locul incidentului de la Quantico, în 1987.
Uită-te.
A fost acolo. Acum uită-te la asta.
Acum mai puţin de două săptămâni, la spitalul din Quincy.
E acelaşi tip.
Şi arată la fel ca atunci.
Şi a fost acolo cu noi.
Ce e?
Vino cu mine.
Scuzaţi-ne, vă rog.
Ne-a luat un an ca să-l depistăm.
Tu ai reuşit asta în 3 săptămâni.
Cine naiba e tipul ăsta?
Asta e o întrebare excelentă.
L-ai verificat în toate bazele de date posibile?
- Desigur. - Şi nu e nimic despre el?
- Absolut nimic? - Nu l-am identificat.
L-am descoperit la peste 30 de locuri unde s-au petrecut incidente,
toate având legătură cu Tiparul.
Cum?
De ce? Ce face?
Ceea ce pare că face.
Priveşte, observă.
De aceea ne referim la el drept "observator".
Dar ce vrea şi de ce e acolo, nu ştim.
Şi a fost acolo deunăzi?
În New York, la şantier?
Sunt Broyles.
Când s-a întâmplat?
În regulă, porneşte-l.
Ce e asta?
Se numeşte sunet.
Ştiu asta, mulţumesc. Dar care e ideea?
Trebuie să compar cifrele, să-mi confirm suspiciunea.
Să le compari cu ce?
Ce suspiciune?
Astrid Farnsworth.
Îţi voi explica mai târziu.
Nu, vreau să-mi explici chiar acum.
Vreau să ştiu ce naiba e cutia asta de tablă.
Peter?
E Olivia.
Alo?
A avut loc un atac, Peter.
Cei de la depozit au fost ucişi.
Poftim? Cine a făcut-o?
Nu ştiu, dar mutăm chestia aia într-un loc sigur.
Sunt pe drum.
Am înţeles.
Walter, orice naiba ar fi chestia aia, nu trebuia s-o aduci aici.
De ce spui asta?
A venit cineva după ea?
De ce întrebi asta?
- Au făcut-o? - Da.
Atunci trebuie să ţinem asta în siguranţă.
Avem nevoie de ceva, ceva foarte important.
- Ce anume? - Folie de aluminiu.
- De ce? - Ai încredere în mine.
- Nu, mulţumesc. - La naiba!
Chiar trebuie să faci mereu pe isteţul?
Am nevoie de folia de aluminiu imediat pentru a ecrana frecvenţele cilindrului.
Viaţa ta depinde de asta.
Vieţile noastre, ale tuturor, depind de asta.
Du-te acum.
Mă duc să-ţi aduc folia de aluminiu,
şi apoi, când mă întorc, îmi vei spune ce anume crezi că face chestia aia.
Dacă tot ieşi,
dacă ai şansa să-mi iei un cocktail de bere cu mirodenii,
ar fi minunat.
Să văd ce pot face.
- Eşti amabilă să-mi aduci seringa aia? - Sigur.
Mulţumesc.
Am adus folia de aluminiu!
Astrid!
Astrid! Eşti bine?
Astrid! Uită-te la mine, Astrid!
Hei, concentrează-te! Concentrează-te un pic.
Unde e Walter?
Cineva a venit la tine.
Gândeşte-te la ea.
Ştiu că ai fost acolo ultima dată.
Şi ea a venit la tine acum.
Gândeşte-te la femeia aia.
Nu te juca cu mine!
Îmi spui acum, sau fac aşa din nou.
Gândeşte-te.
Vezi? A fost uşor.
Fii binecuvântată.
N-am mai baut un cocktail de bere cu mirodenii de 17 ani.
Şi? Cum e?
Dumnezeiesc.
Şi lumesc în acelaşi timp.
Eşti un adevărat cunoscător.
Vrei şi tu?
Nu, mulţumesc.
Oricum nu i-aş simţi gustul.
17 ani.
Ai stat cam mult timp fără ceva care-ţi place.
Pierzi noţiunea timpului acolo unde am fost eu.
Am atâtea de recuperat acum.
Mersi c-ai ascuns cilindrul.
N-o pot atinge singur.
Ştiu că ai întrebări.
În curând, vei avea şi răspunsuri.
Desigur.
Dr Walter Bishop,
- îţi trimit poza chiar acum. - Vreau ca cineva să-i supravegheze
ultimul domiciliu cunoscut.
Deja devine enervant.
Te rog să nu-mi spui că habar nu ai unde e tatăl tău.
Ai impresia că înţeleg modul cum
funcţionează mintea aia a lui zăpăcită?
Ne-ai făcut să credem că îl poţi controla.
Hai să clarificăm ceva.
Eu n-am promis nimic.
V-am avertizat de la bun început.
Agent Dunham.
Slavă Domnului. Unde?
Venim imediat.
Walter tocmai a fost reperat mergând în mijlocul lui I-95.
Mulţumesc.
Dacă e posibil,
aş vrea să-mi fie date înapoi hainele.
Lasă-mă să-ţi explic cum merge treaba, Walter.
Nu-i poţi administra unui agent federal sedative,
să furi proprietatea guvernului,
apoi să scapi din custodia de protecţie,
apoi să ceri să nu fii tratat ca un infractor.
Tu n-ai luat niciodată ceva care nu ţi-a aparţinut
doar pentru că ştiai că aşa trebuie?
Acum nu e vorba de mine.
Poate că e, Peter.
Tu ai luat cilindrul.
Mai ţii minte asta?
Da, normal.
Ce-ai vrea să ştii despre asta?
- Unde e? - Nu pot să-ţi spun.
Dar pot să-ţi spun că vine cineva
în căutarea cilindrului.
Astfel că am fost nevoit să-l ascund.
Şi nu-mi amintesc unde şi de cine.
Trebuie să-ţi aminteşti.
Ar putea fi periculos,
şi trebuie să apărăm lumea.
Spune-mi ce e.
Dacă aş încerca să explic,
aţi crede că sunt nebun.
Stai fără griji. N-are cum să se întâmple aşa ceva.
Cred că mai sunt doar
alte patru ore în care trebuie să ţin cilindrul
departe de cei care vor să pună mâna pe el.
E o teorie despre care am discutat
cu un prieten care e de-acord cu mine.
Un prieten?
E un tip înalt, nu?
Cu urechi mari şi roz.
Nu, e bărbat.
Chiar drăguţ.
Cu toate că e extrem de chel
şi n-are nici sprâncene.
E destul de neplăcut, dar te obişnuieşti.
Ai vorbit cu el?
Chiar crezi că e o idee bună să-ţi alimentezi fantasma asta acum?
Walter, cine e?
Unde-l putem găsi?
N-o să-l puteţi găsi.
Normal că nu, pentru că e într-a şaptea dimensiune.
E timid.
Deşi vouă nu v-ar fi de niciun folos.
El e doar un observator.
Walter, n-ai vorbit cu omul ăsta.
L-ai văzut în pozele Oliviei,
aşa că termină cu abureala
şi spune-ne odată unde-i cilindrul.
Chiar trebuie să fii atât de îngust la minte?
La naiba, nu mai fi ca ea.
Ca maică-ta.
Îmi pui la îndoială raţionamentul.
Nu sunt un copil.
Nu accept să fiu dădăcit.
Mersi pentru asta.
Exact asta-mi trebuia.
Am scăpat e vină.
Olivia, îmi pare foarte rău,
dar cred c-o să înţelegi
motivul pentru care n-o să mai vreau să stau pe-aici.
L-am supărat, nu?
Cum stăm?
Nu ţi-aş putea spune.
Walter ne ascunde ceva.
E la fel de secretos ca întotdeauna.
Zice că a fost nevoit să ţină cilindrul în siguranţă,
că cineva îl caută.
Bun venit la bucuriile lui Walter Bishop.
Unde l-a dus?
Trebuie să-l întrebi pe Walter. Mie nu vrea să-mi spună.
Se pare că s-a întâlnit cu un bărbat
care se potriveşte descrierii prietenului nostru.
Tipul chel.
Cunosc o mulţime de tipi chei.
Observatorul.
Adică Walter îl cunoaşte?
Adică nu cooperează.
Adică sunt confuză.
Salut.
Mersi că m-ai sunat aşa de repede.
Nu începe, da?
Ghici ce, de data asta te sun şi eu ca să-ţi cer un favor.
Am nevoie de lucru.
Nu prea-mi pasă.
Atâta timp cât fac ceva bani.
Oriunde în afară de Boston.
Bine.
Agent Dunham?
Agentul Farnsworth e la telefon.
Nu ştiu. Cam acum o oră?
Când a plecat, era destul de supărat pe Walter.
Poate că a plecat de tot.
Nu, a fost o luptă aici.
O să verific. Mersi, Astrid.
Sună la paza campusului de la Harvard.
Ei au un circuit de supraveghere închis lângă biblioteca Countway
îndreptat spre clădirea Kresge.
Am nevoie de materialul video din ultimele două ore.
Tu nu lucrezi pentru Big Eddie, nu?
Cred că vorbeşti cu cine nu trebuie.
Ceea ce vreau să spun e că...
Orice-ai vrea, nu cred că o să-ţi pot oferi.
Nu, nu!
Ai ceva ce am eu nevoie.
Spune-mi unde e.
Habar n-am despre ce vorbeşti.
O să-ţi pun nişte întrebări.
Te rog să răspunzi sincer.
Care e cea mai mare durere pe care ai resimţit-o vreodată?
Asta e de lângă laboratorul tău.
L-ai mai văzut pe bărbatul ăsta?
Nu cred, nu.
S-a întâmplat ceva, nu?
Ceva nefericit. Ce e?
Cred că omul ăsta l-a răpit pe Peter.
Asta n-o să... nu.
Peter o să-l ducă la el.
La ce? La cilindru?
- Da. - Cum?
I-ai spus unde l-ai dus?
Nu, normal că nu.
Nu-i nevoie.
La tine şi la colegii tăi a fost ultima oară cilindrul.
Acum unde e?
Habar nu am.
Şi chiar de-aş fi ştiut,
tu eşti ultima persoană căreia i-aş fi spus.
Dar tocmai mi-ai spus.
Tatăl tău l-a ascuns.
Dar nu ştii unde.
Şi da, ca să-ţi răspund la întrebare,
după ce se termină toate astea, s-ar putea să te omor.
Depinde doar de câteva lucruri.
Când te-a sărutat ultima oară tatăl tău?
Cred că asta e cea mai idioată întrebare pe care ai pus-o până acuma.
Gândeşte-te la tatăl tău.
Bun.
Acum gândeşte-te la un moment dinainte să fie trimis la spital.
Un moment fericit, un moment la care mai credeai că tatăl tău te iubeşte.
În afară de maşina din vechea casă, tatăl tău mai are vreo ascunzătoare?
Răspunde la întrebare. Are tatăl tău...
Mulţumesc.
Tocmai mi-ai spus unde e cilindrul.
Vino cu mine.
Păcat că nu l-ai cunoscut niciodată.
Haide.
Sapă.
Cu grijă.
Olivia, aici.
Eşti bine?
Da. S-a dus încolo.
E înarmat.
Plecarea a avut loc la ora stabilită.
Tu cine naiba eşti?
Ce e cilindrul?
Ştii ce e, nu-i aşa?
De ce e aici?
De ce tocmai acum?
Cine eşti?
Mere, banane, rinoceri.
Vreau să te ţin de mână.
Lucy pe cer cu diamante.
Chiar îl cunoşti pe tata?
Ai vorbit cu el azi?
Eşti prieten cu el?
Peter.
- E în regulă? - E bine.
Are o mică vânătaie, dar o să fie bine.
Mulţumesc. Mă bucur să aud vestea asta.
Haide. O să te duc înapoi la hotel.
Dacă nu te superi, aş vrea să fac ceva mai întâi.
Ce ţi-am făcut mai devreme a fost foarte urât.
N-am vrut să te rănesc.
Pur şi simplu am făcut ceea ce a fost necesar pentru a ne proteja pe toţi.
Dacă te-ar face să te simţi oarecum răzbunată,
ţi-aş spune să mă injectezi şi pe mine.
Dar mai mult ca sigur mie mi-ar plăcea.
Bună, Peter Bishop a fost adus aici acum o oră.
Scuze.
Eşti bine?
Da.
Sunt bine.
Am recuperat cilindrul?
Am săpat, dar nu e acolo.
Imediat ce răsare soarele, o să aducem un excavator,
dar nu cred c-o să-l găsim.
Deci a dispărut pur şi simplu.
L-am identificat pe trăgător.
John Mosley.
E căutat pentru o crimă dublă din Seattle de luna trecută.
Înainte de-asta, a fost implicat în trafic de droguri.
Seattle.
A venit de departe ca să-ncerce să ia chestia aia.
Încă una dintr-un lung şir de întrebări.
Ar trebui să mă întorc.
După cum îţi dai seama, sunt ceva probleme interne de stăpânit.
Cei de la NSA au considerat acel obiect drept proprietatea lor.
Acum vor o explicaţie.
Deci ne vedem mâine?
Da.
Eşti gata să pleci de-aici?
Ceva s-a întâmplat acolo, Olivia.
Tiparul la care se referă Broyles
mereu am crezut că e o prostie.
Lucruri inexplicabile se întâmplă zilnic.
Asta nu înseamnă că au vreo semnificaţie ascunsă.
Ştiu că o să pară o nebunie.
Da, ştiu asta, dar omul ăla din pădure mă cunoştea.
Şi nu ştiu cum, dar parcă-mi intrase în minte.
Ştia ce vreau să spun înainte să spun acel lucru.
Cel pe care l-am împuşcat?
Nu, celălalt, cel chel.
Cel din pozele tale, ăla fără sprâncene?
Peter, eu n-am văzut pe nimeni.
Mă cunoşti destul de bine acum ca să ştii că astea sunt
ultimele lucruri pe care m-aş aştepta să le spun,
dar dacă Walter are dreptate?
Dacă ăsta e doar începutul?
- Te-ai lovit urât de tot la cap. - Crezi că eu mi-am făcut asta?
Nu, doar că...
M-am înşelat când ţi-am cerut să rămâi acolo.
Walter nu e responsabilitatea ta.
După cum ai spus mereu,
chestia asta trebuia să fie ceva temporar.
Tu ai viaţa ta.
Olivia, ai auzit ce-am spus?
Adică, sunt un om cu mintea deschisă, dar se întâmplă anumite lucruri
pe care nici nu pot începe să mi le explic.
Şi nu plec nicăieri până nu pot să mi le explic.
În cazul ăsta, poate vrei asta.
Ţi-au fost aprobate referinţele.
Consultant civil
pe lângă departamentul de apărare naţională.
Asta înseamnă că nu mai am nevoie de escortă
ca să intru în clădirea federală?
Da.
O să mă scape de amenzi pentru depăşirea vitezei legale?
Poate.
Hai să-ţi povestesc ce zi am avut azi, Walter.
Am fost răpit, torturat,
mi-au fost înfipte două fire în nas,
fire care au fost legate la un aparat necunoscut mie.
Dar poate cea mai ciudată parte a zilei
a fost că, fără a vorbi,
am putut răspunde unei întrebări
la care nu aveam răspuns.
Locul unde am îngropat capsula?
Cum am ştiut asta, Walter?
Eu nu ştiam.
Nu ştiam unde e îngropat cilindrul.
O ştii, pentru că o ştiu şi eu.
Nu, nu ştiam pentru că nu mi-ai spus nimic.
Nu trebuia.
Trebuie să-ţi revizuieşti modul de a privi comunicarea,
Ideile.
Ideile pot fi asimilate prin osmoză.
Prin apropiere.
Îţi mai aduci aminte de noaptea în care am avut accident când erai mic?
- Eu conduceam... - Normal că-mi amintesc.
Maică-ta era acasă.
Normal că-mi amintesc. Era seara de Ziua Recunoştinţei.
De-abia aştepta să ajungem la ea, să fim cu toţii laolaltă.
Când maşina a ieşit de pe şosea,
gheaţa era aşa de groasă încât a susţinut vehiculul
vreo două minute.
Ce-are de-a face cu cele întâmplate în ziua aia?
Mi-am recăpătat cunoştinţa,
ţi-am văzut trupul...
Era groaznic de contorsionat,
şi am întins mâna după tine.
Dar s-a spart gheaţa.
Şi ne-am scufundat în apa aia întunecată.
Apoi ai înotat spre mal şi ne-ai salvat pe amândoi.
Ştiu.
Nu.
Nu mai îmi puteam controla membrele în apa aia rece ca gheaţa.
Nu mai puteam să răspund.
Nu te puteam salva pe tine.
Nici pe mine.
Am fost morţi, Peter.
Până m-a prins cineva.
Şi mergeam în sus.
Am fost salvaţi amândoi de cineva necunoscut.
Cineva care n-ar fi trebuit să fie acolo.
Ne-a tras la mal.
Îmi aduc aminte că era chel,
şi că nu avea sprâncene.
Şi în timp ce ne aşeza în zăpadă,
mi-am amintit de privirea lui,
stând acolo în costum ud leoarcă,
indiferent la frig.
Parcă îmi ştia gândurile dinainte să le ştiu şi eu.
Parcă era în capul meu.
Fără să vorbească, a făcut clar un lucru,
că avea să aibă şi el nevoie de mine într-o bună zi.
Ca să-i întorc favoarea, ca să zic aşa.
Şi asta e.
Astăzi, ceea ce s-a întâmplat cu capsula aia,
nu sunt sigur cum am ştiut de vibraţii, de compoziţie.
Dar când am testat-o chiar eu,
când am auzit şi am simţit vibraţiile,
a fost ca şi cum s-ar fi deschis un plic
şi aş fi putut să citesc instrucţiunile în sfârşit.
Imediat am ştiut că trebuie să protejez capsula.
Pentru el.
Cine sunt, ce vor...
Ca om de ştiinţă, sunt la fel de frustrat ca şi tine
pentru că nu am aceste răspunsuri.
Dar ceea ce ştiu e că tu eşti aici...
fiule...
viu.
Ştiu că mă consideri nebun.
Nici pe departe pe cât de nebun ai crede.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & alin022
Bună, Liv.