"Cele mai importante două zile din viaţa ta
sunt ziua în care te-ai născut şi cea în care afli de ce."
Mark Twain.
Traducerea şi adaptarea după sonor: dani67 & aicisunt (c)Rosa-Team.ro
www.rosa-team.ro
Traducere după dublajul în spaniolă şi italiană
- Nu aţi terminat tura? - Proprietarul vrea ceva mai mult.
- Pentru că cine plăteşte... - Decide.
- Mulţumesc. - Ne vedem.
Noilor angajaţi le face un test de rezistenţă.
Hei, tataie!
Pariez că nu împingeai căruţuri la celălalt job.
Ai ghicit!
Ce mai faci, Jenny?
Acum mai bine!
- Ce mai faci, dle McCall? - E în regulă, Ralphie!
- Ce-ai luat? - Ton.
- Iar pâinea? - Integrală, fără gluten.
- Bine, iar condimentele? - Germeni, avocado, maioneză Vegana.
Era un os în ton.
Ce este? Cartofii sunt legume! Îmi place chestiile crocante.
Morcovii sunt crocanţi. Şi algele marine uscate.
Sunt om, nu iepure.
Dacă vrei să treci la pază, trebuie să slăbeşti.
Ai testul într-o săptămână. Mi-ai cerut ajutorul.
Dar nu te decizi să te înscrii.
- Mda. - Hei.
Progres, nu perfecţiune.
- Gata cu cipsurile. - Gata cu cipsurile.
La naiba cu gustul, nu?
- Aşadar, ne vedem, Jack! - Noapte bună, Billy.
Du-te dracului!
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Oare prinde peştele? - L-a prins.
Era şi timpul, la naiba!
E un peşte mare, nu ştiu dacă va reuşi să-l ţină agăţat.
- O, nu! - Încearcă cu unghiile şi dinţii.
Da, dar poate o fi prea bătrân.
- Nu trebuia să renunţi la zahărul alb? - Aşa e.
- Când? - Într-una din zilele astea.
Da? Nu face bine la corzile vocale.
Corp, minte, spirit. Îţi aminteşti?
- Mi-am luat o chestie să fac demo-uri. - Da? Eşti bună, pariez.
Ce te face să crezi asta?
Intuiţia.
Ne vedem, Jack!
Pa, pe curând, scumpo!
- Să-mi spui continuarea... - Da?
- Cu peştele. - Bine.
Ne vedem.
- Îmi datorezi o sută de dolari. - Ce?
Hei, tataie! Pariam pe ce făceam înainte.
- Ca job. - Eu zic că erai în asigurări.
- Creanţe, rahaturi din astea. - Erai la Wall Street,
- Am fost un PIP. - Ce? Fumai pipe?
Nu pipe, ci PIP.
- Ce dracu e un PIP. - De ce vorbeşti urât?
Îţi aminteşti de Gladys Knight şi The Pips?
Ce de genul ăsta.
Ei, hai, termină!
Las-o baltă!
O, chiar şi pirueta!
Stai aşa să verific.
- Hei, stai! Care erai tu? - Cel din dreapta.
Dar nu-i el acela. Are părul tip afro!
- Acum e chel, cum de... - O fi avut perucă.
Prea tare! Chiar el e!
- Salut, Jack! Ce seară de rahat! - E dur pe-afară, scumpo.
- Ţine, micuţo! - Mulţumesc.
Nu l-a mai prins? - Poftim?
- Pe peşte. - A, ba da, sigur că l-a prins.
- Are un sfârşit frumos? - Păi...
N-aş zice. Bătrânul a legat peştele de barcă.
Trebuia să ajungă la ţărm.
Peştele a sângerat, au venit rechinii şi l-au devorat.
- N-au mai lăsat nimic. - Un chin fără rost, nu?
Ba nu. Depinde cum vezi.
Bătrânul şi-a întâlnit cel mai mare adversar
tocmai când credea c-a încheiat capitolul ăsta.
S-a identificat cu peştele.
E ca şi cum...
l-ar fi respectat mai mult pentru că lupta.
- De ce nu l-a lăsat liber? - Bătrânul rămâne bătrân,
peştele tot peşte e.
Trebuie să rămâi tu însuţi în lume, cu orice preţ.
- Avem un client. - Nu vreau să-l servesc.
- Ce? - Nu-i poţi da pe altcineva?
- Pe tine te vrea. - Dar dacă clientul e un porc.
Te aştept afară.
- Cât costă, Jack? - Nu-ţi face griji!
- Du-te la treabă. - Mulţumesc.
Trage...
Mai cu forţă...
Opt.
Şapte.
Şase.
Cinci, patru.
Patru, patru...
- O, hai, ridică-te! - Nu mai pot.
Nu mai poţi?
Şi dac-aş fi fost eu?
M-ai fi lăsat să mor asfixiat? Am 90 kg.
Cum m-ai salva dintr-un incendiu dacă nu poţi trage un cauciuc pe 20 m?
- Nu pot. - Nu te-ndoi de tine! Îndoiala ucide.
Ridică-te! Hai, în picioare!
Hai, hai...
Aşadar, pregăteşte-te! Trage!
Cu forţă! Cine va deveni un gardian?
- Cine va deveni un gardian? - Eu!
Foarte bine!
Îmi place. O luăm de la capăt!
Umplut cu otravă, aşa cum îţi place.
- E ziua ta? - Nu, a unui tip de la muncă.
Nu voiam s-o irosesc.
La mulţi ani tipului de la muncă.
- Câţi ani ai? - Câţi ai tu?
Nu contează.
- Iartă-mă, încalc protocolul, aşa e! - Ba nu, ia şi te aşează.
Ia loc.
Bine.
- Haide odată! - Bine.
- Eşti sigur că n-am deranjat ceva? - Da.
- Deci? - Nu ştiu.
Simţeam doar nevoia s-aud o voce amabilă...
înainte de a începe veşnica seară.
- Sigur. - Mă cheamă Terry.
Bob.
- Eşti tare. - N-ai aerul unui Bob.
- A, da? Mulţumesc. - Pari mai mult un Robert.
Robert citeşte asemenea cărţi.
Bob se uită la televizor.
Numele meu adevărat e Alina.
- Ce-ai păţit la faţă? - Ceva prostesc.
Nu e un demo profesional, dar spune-mi ce crezi.
Alina, cântăreaţa!
Se ştie ce sunt în realitate.
Cred că tu poţi fi tot ceea ce vrei să fii.
Probabil în lumea ta, Robert. Într-a mea nu merge aşa.
Schimbă-ţi lumea.
N-ai inel.
- Pe inelarul tău nu e niciun inel. - Nu e.
- E vreo doamnă Robert ce te aşteaptă? - Nu.
- A fost vreodată? - Cândva.
I-ai frânt inima?
A frânt-o pe-a mea.
Ştii, văd o grămadă de bărbaţi văduvi.
Au ceva în ochi. Nu e tristeţe.
Sunteţi ca...
sunteţi pierduţi.
- Citeşti multe cărţi? - Soţia mea citea. Ea...
completa cele o sută de cărţi pe care toţi ar trebui să le citească.
Ajunsese la 97. Aşa că, m-am gândit...
să încerc şi eu.
Şi-ntr-o zi vom avea despre ce vorbi, când o voi întâlni.
- O sută de cărţi! - Da.
Sunt multe!
- La a câta eşti, Robert? - La 91.
Iartă blestemăţia asta.
- 91 de cărţi! În curând le termini. - În curând.
- Şi apoi ce-ai să faci? - Lecţii de canto.
Apoi am să deschid o fabrică de gogoşi.
E adevărat! De ce râzi?
- Ador să fiu trează la ora asta. - Da?
Da, pentru că totul e atât de întunecat!
Face să pară din nou totul posibil.
- Eu nu reuşesc să dorm noaptea. - Aşa că-ţi pot asculta poveştile.
Despre ce e vorba în ultima carte?
Despre unul care se crede cavaler, numai că el trăieşte într-o lume
în care nu mai există cavaleri.
Parc-ar fi lumea mea.
- Am ajuns. - Cred c-am să iau un taxi.
Mulţumesc pentru vocea amabilă, Robert.
Plăcerea e de partea mea, Alina.
- Ne mai vedem, da? - Noapte bună.
Rahat!
Ce-ai făcut?
- Ce-ai făcut cu clientul acela? - Slavi, m-am grăbit.
- Cine dracu' te consideri? - Nimic, nimic. E totul în regulă!
Să vedem de ce nu-mi răspunzi la telefon!
Curvă!
Îi dăm o lecţie?
Fata asta nu e cine ştie ce.
Sună-mă aici, îţi trimit alta.
Haide!
Nu fi ruşinos, sună! Ai înţeles?
Am auzit că e la terapie intensivă, au bătut-o rău.
Hei, ai să vezi că te faci bine. Ai să vezi.
Fii atentă! Nu te-ngrijora, totul e în regulă.
- Nu-i nimic, nu-i nimic. - Poftim.
Pot... pot... mulţumesc.
Cum se simte?
Alina cum se simte?
- Cine eşti? - Un prieten.
A fost un client.
A lovit-o şi ea a reacţionat. Clientul l-a chemat pe Slavi.
Iar Slavi a dat un exemplu cu ea.
Aşa procedează. Au ars faţa unei fete cu acid.
Şi-o ţin să lucreze ca să nu uităm.
Au adus-o aici pe Terry când era foarte tânără,
iar ea ajunsese să creadă că-şi va putea recăpăta viaţa.
Slavi i-a amintit că nu va fi niciodată.
I-a spus că-i taie gâtul data viitoare.
Apoi a spus că o curvă care fute şi tace poate valora dubla.
Ştim amândoi ce sunt cu adevărat.
O citesc în ochii lor.
Schimbă-ţi lumea. Poţi fi tot ceea ce vrei.
A zis că-i taie gâtul data viitoare.
De ce-mi ocupă locul porcăria asta?
Salut, Slavi!
- Sunt sus? - Da.
Tevi, colectezi de la rahatul ăsta, Dmitri?
Da.
A cerut iertare.
Iertare?
I-am spus.
Ce sunt eu? Iisus Christos?
Te-ai pierdut, tataie? Cum naiba a ajuns aici?
- Nu ştiu. - Să scap de el?
Nu.
Sunt aici pentru o fată.
- Mi-ai dat-o acum două seri. - Dau atâtea cărţi de vizite!
De mai descurci, tataie?
Spuneam că sunt aici pentru o fată. A fost bătută la sânge.
Am impresia că ai greşit adresa, tataie.
- Fata asta are un nume? - Da, Alina.
Alina?
Nu-mi spune nimic numele.
Oricine ar fi, cred că ştie să sugă bine masdrugul.
Bine.
Ascultă, eu înţeleg. Fetele astea pe care tu...
le reprezinţi... Îmi dau seama că sunt o investiţie.
Aşa că, îţi pot da 9800 de dolari...
în numerar.
- Vrei să-mi dai 9000 de dolari. - 9800. În numerar.
- Pentru ce? - Pentru libertatea ei.
Îţi vine să crezi?
Ăsta vrea să-mi dea 9000 de dolari pentru o bucată de păsărică?
O fi Ferrari-ul păsăricilor.
Americanii dracului, credeţi că puteţi veni în biroul meu
să cumpăraţi ce vreţi!
Rusoaice frumoase? Nicio problemă! Cred că-i o abureală, omule!
Ai venit să mă insulţi.
Te-am luat la mişto!
Ai boaşe mari ca să vii aici. Îmi place, aşa că...
9000 de dolari pentru păsărică.
Pentru o lună, doar atât. Credeai că sunt suficienţi pentru totdeauna?
Cu ea îi fac în două săptămâni. Fata aia e o copilă.
O pot vinde ca fecioară, ştii? Va aduce multă vreme un bun câştig.
Ia-ţi banii tăi nenorociţi, du-te acasă şi fă-ţi 9800 de labe.
Apoi vino înapoi târându-te şi mai vorbim.
Până atunci va fi deja consumată. Poate ţi-o voi da pe degeaba.
Bine.
- În regulă, tataie? Pa pa. - La revedere.
Ce vrei, americanule?
Ai pierdut ceva?
16 secunde.
1001, 1002.
1003.
Înţelegi?
28 şi 9.19
19.
Pierzi mult sânge, de aceea inima ta bate de trei ori mai repede.
Cam în 30 de secunde corpul nu mai funcţionează.
Iar tu te vei sufoca.
Alina, fata pe care mai c-ai omorât-o, va continua să trăiască.
A ta se va sfârşi aici, pe podeaua asta scârboasă
pentru 9800 de dolari.
Era mai bine să fi acceptat banii.
1026, 1027, 1028.
Îmi pare rău.
Dle McCall, haideţi la masă.
Dle McCall, la masă!
Mâine ai testul şi mănânci chestia aia sărată!
Nu, e pentru dvs.
Nu deschideţi?
Am ajuns la greutate.
Mâine îi dau gata la test, dle, datorită dumneavoastră.
- Ce-aţi păţit. - Mi-am făcut rău în mod prostesc.
Detectivii au denumit-o ca fiind o execuţie în stil mafiot.
Cinci bărbaţi au fost ucişi azi noapte într-un birou deasupra acestui restaurant.
Conform poliţiei, crimele au caracteristicele unui război teritorial
între bande rivale. Numele nu au fost încă date...
- Ce mai faceţi, dle? Sunt Morgan Peterson. - Ştiu cine eşti. Urcaţi în maşină.
Duceţi-mă la locul crimei.
Ne gândim la doi, poate chiar la trei bărbaţi, după fapte.
Dacă a fost o demonstraţie de forţă, nimeni n-a bănuit nimic.
Informatorii noştri nu ştiau nimic.
Au luat hard-diskul circuitului închis, n-avem nimic.
Ştim doar că la 11:17 un camerist i-a găsit morţi.
Vreau imaginile tuturor camerelor de supraveghere pe o rază de şase străzi.
Dacă aveţi probleme, sunaţi la numărul ăsta.
Se vor ocupa lor.
Să aveţi telefoanele încărcate şi deschise.
Am tendinţa să sun la ore ciudate. Acum duceţi-mă acasă, vă rog.
Stai puţin, frumosule!
Drept cine mă iei? Drept un rahat de şofer?
E oraşul nostru, iar tu eşti un oaspete.
Îmi cer scuze pentru comportamentul meu, a fost un zbor lung şi neanunţat.
Îmi place să mă concentrez pentru a lucra repede.
Moartea oamenilor dlui Pushkin a întrerupt activitatea lui aici.
Importurile, transporturile. Totul e întrerupt.
E inacceptabil.
Eu sunt cel care, atunci când unii ca voi fac prostii,
este chemat.
- Acum eu sunt responsabilul. - Ascultă, nu-mi place tonul.
Primeşti din banii dlui Pushkin de ani de zile,
dar banii ăia au anumite condiţii, ce nu sunt negociabile.
Dar voi încă mai credeţi că aveţi o valoare.
Dar nu e aşa. Aici contez doar eu.
De aceea să vă fie clar:
nu sunt aici să vă rog, ci să vă spun ce să faceţi.
Pregătiţi-vă de muncă. De mâine începem.
Bryan, l-ai văzut pe Ralphie? Avea testul azi.
- Şi-a dat demisia. - Poftim?
Şi fără preaviz. Cu băieţii ăştia...
- E închis. Dle McCall! - Ralphie, ai lăsat jobul, eram îngrijorat.
Mama a avut un mic incident aseară. Un incendiu.
- Văd. - Aşa c-o voi ajuta de-acum.
Sigur.
Mamă!
El e prietenul meu de la muncă, dl McCall.
E cel care m-a ajutat.
Mă bucur, dle.
Mulţumesc mult.
Nu sta mult, dragule, avem multă treabă.
- Te ajut? - Da, dacă nu aveţi treabă, ar fi grozav.
Sigur.
Deja am controlat. Irlandezii sunt curaţi, nu sunt implicaţi.
Ce vrei să faci? Să-i iei la rând pe toţi?
Da, am înţeles. Am luat la cunoştinţă.
Ascultă-mă bine, nu-i spune Micuţul John, bine?
Franky, de ce lucrezi pentru rahaţii ăştia de ruşi?
- Banii mei nu-s buni? - John, ştii că-ţi respect afacerile.
Dle Looney, înţelegeţi de ce am fost obligat să vă vizitez?
Nu ştiu nimic de treaba asta.
Nici unde să cauţi vinovaţii.
Dacă aş vrea să iau ceva, aş face-o şi gata.
Iar din voi n-ar mai rămâne nimic. Aşa că, probabil nu ştii cine-s eu!
- John, calmează-te! - Pe dracu! Închide pliscul, Frank.
Rahatule, ştii ce este? Vă urăsc pe voi, ruşii.
Sunteţi nişte nebuni şi aroganţi, în schimb noi, irlandezii,
am venit aici să trăim visul american.
Voi veniţi să-l furaţi. Aşa că, duceţi-vă dracului!
Apreciez sinceritatea dumitale, e consolantă.
Îmi dau seama că nu sunteţi destul de şmecher să fi fost dumneata.
- Ce? - Şi asta mă duce la punctul următor.
Vă dăm 15 la sută ca să faceţi afaceri aici.
La 10 la sută mai mult închidem un ochi.
Era prevăzut că sunteţi prost.
iar faptul că sunteţi spion de-al federalilor
- e tolerabil, Micuţule John. - Dar ce naiba...
Ceea ce nu tolerăm e de a nu avea nimic la schimb.
Nicio informaţie, nicio protecţie. Nicio asigurare.
- Pricepi, Micuţule Johny? - Cine naiba te crezi de vii aici...
Cine sunt e mai complicat, ce sunt e mai simplu.
- O ameninţare. Voi altera rezultatele. - Duceţi-l pe ăsta de aici!
E oraşul meu, ai înţeles? E casa mea!
Nu poţi umbla ca un animal sălbatic! Ce naiba crezi că faci?
E un mesaj ce zice: sunt aici.
Ce s-a-ntâmplat cu adevărat?
Un cablu defect, ceva de genul ăsta. Dar noi doi ştim că nu-i adevărat.
Iertaţi-mă că v-am făcut să pierdeţi timpul.
- N-am pierdut timpul, nu-ţi fă probleme. - Mama n-are cine ştie ce.
Doar locul ăsta.
Când se-ntâmplă din astea, trebuie să suspend totul
şi s-o ajut, nu?
Oricum n-aş mai fi trecut testul.
Ai observat ceva ciudat la Slavi înainte să fie ucis?
A spus vreun nume sau ţi s-a părut agitat?
Slavi nu-şi făcea afacerile în faţa fetelor.
Tevi ţinea legătura cu noi.
Nu găsim una din parcul-de-fete al lui Slavi, Terri.
- O cunoşti? - Nu.
- Unde o putem găsi? - Îmi pare rău.
N-o cunoşteam prea bine.
- Au primit mesajul meu? - Da, dle Pushkin.
Toţi asociaţii noştri, irlandezii, italienii, armenii,
neagă implicarea sau că ar şti ceva.
Nu ne putem arăta slabi. Afacerea trebuie încheiată repede.
Va fi, sigur, nu vă îngrijoraţi.
Bine. Acum lasă ce nu ştii şi spune-mi ceea ce ştii.
Încă mai evaluez informaţiile, dar crimele au fost improvizate.
Oricine o fi fost e specializat în omucidere.
Foarte rar am văzut o asemenea abilitate.
- Nu cred că e cineva cunoscut. - Oricine ar fi, trebuie să-l găseşti.
E vorba despre o livrare de peste un milion de barili.
- M-ai înţeles? - Va fi foarte bine, voi avea grijă.
Când va fi, să se ducă vestea. Nu vreau să se mai întâmple.
Desigur.
- Hai, înfulecă! - Ai văzut ce s-a-ntâmplat?
Nenorocitul ăla!
Hai!
- E închis! Ieşiţi afară! - Haideţi!
- Vino-ncoace! - A fost o plăcere.
Mişcă!
Ai văzut? Dacă plăteşti la timp, n-ai nicio problemă.
E-n regulă, hai să mergem.
Mama Cita, trebuie să cureţi grăsimea sau iei foc.
- Excelentă cină. - Pe săptămâna viitoare.
- Să mergem să regulăm ceva. - Hei, dle agenţi!
- Stinge lumina! - Ce vrei?
- Trebuie să anunţ o crimă. - Serios? Sună la 911.
- Hai să mergem, ignoră-l! - Trebuia să-l împuşc pe tăntălău.
Calmează-te. Cum ai obţinut jobul ăsta?
I-am supt-o comisarului.
De ce să deranjez serviciul public dacă am doi agenţi în faţa mea?
- E acela. - Prostul ăsta? Dă înapoi!
- De unde ai numărul? - A fost simplu.
- A, da? - Ca şi ăsta.
Întreab-o pe femeia cu incendiul din capătul străzii.
Ţi se poate întâmpla şi ţie cu toată nenorocita ta de familie,
dacă nu plăteşti ca toţi ceilalţi!
- Câte copii ai? - Doar una.
Cred că ai chef să mori, amice. Ce naiba vrei?
Ar trebui să restituiţi banii celor de la care i-aţi luat.
- Păi, de ce? Cine-a spus? - Ar fi în interesul celor implicaţi.
- Chiar aşa? - Da.
Cred că interesul nostru ar fi să-ţi legăm un bloc de ciment de gât
şi să te aruncăm pe fundul râului.
- Aşa să facem. - Bună idee.
Ar trebui să ai principii, scârbosule!
Du-te dracului!
Să protejezi şi să serveşti, să respecţi legea.
Justiţia! Îţi spune ceva?
Cine dracu' eşti?
Mâine veţi restitui oamenilor toţi banii extorcaţi.
Le spuneţi că nu se va mai întâmpla.
Dacă o faceţi, videoul nu va fi publicat.
Altfel, îl veţi vedea integral după o jumătate de oră pe toate canalele.
Vă ofer ocazia să faceţi ce-i corect. Profitaţi de ea.
Mi-a făcut mai rău decât loviturile!
Dle McCall, nu staţi înţepenit acolo, daţi-mi o mână de ajutor!
Toate celelalte fete...
au spus că eşti bună prietenă cu Terry.
M-ai minţit.
Peppino!
Când ai vorbit cu ea ultima dată.
Mai mult de-o săptămână în urmă.
Am fost la spital, am văzut-o acolo.
A mai fost cineva la ea?
- Da, un bărbat. - Ce bărbat? Un client?
Un bărbat de culoare, un om bun. Voia să ştie ce i s-a întâmplat.
- Numele? - Nu l-a spus.
- Iar amica ta? - N-a mai văzut-o nimeni.
- După ceea ce-a păţit. - Ai contactat-o?
Nu, nimeni n-a mai văzut-o.
Uită-te la mine. Îmi spui adevărul?
- Da. - Îmi spui adevărul?
- Da!
- Vrei puţină apă? - Mulţumesc.
Ca să-ţi umezeşti gâtul.
Mulţumesc.
Ce dulce e îngerul meu!
Te rog... Nu! Nu!
Te rog! Nu!
Mă doare! Te rog! Nu!
Aşa ! Aşa! Am prins-o!
Da!
Ce tare! Bravo!
- Ai trecut testul! - Da, am reuşit.
Felicitări!
- De ce ne-a chemat aici? - De unde să ştiu?
Probabil s-o fi săturat de eşecuri. Şi-acum se-ntoarce acasă.
- Ne face să pierdem timpul. - Aşa este.
Am confruntat orele de intrare şi ieşire a clienţilor restaurantului.
Am aflat o chestie curioasă.
Persoana asta a intrat la câteva minute după Slavi,
dar n-a mai ieşit.
- În regulă, la revedere. - Mulţumesc.
- Bună ziua. - Jeny!
Îmi poţi face o rambursare când termini? E nevoie urgent.
Deschide casa aia odată, am spus!
Mişcă-te, goleşte casa!
Acum, grăbeşte-te! Spune-i curvei să se mişte!
Deschide casa şi grăbeşte-te!
Mişcă-te!
Dă-mi totul!
Mai repede! Mişcă-te...
- Vreau şi inelul! Dă-mi-l! - Nu!
- Dă-mi rahatul acela de inel! - Era al mamei mele!
La dracu cu mă-ta! Dă-mi inelul!
- Linişteşte-te, sunt şi eu. - Dă-mi rahatul acela de inel odată!
Te rog!
- Eşti bine? - Da.
Poliţia zice că are patru la activ. A împuşcat unul la Summerville acum o lună.
Aşa că, a ieşit bine.
- Eşti bine? - Bună, Ralphie, da.
- Puţin cam speriată, dar... - Bine!
- Anunţă-mă, dacă ai nevoie de ceva. - Bine, mulţumesc.
Dumnezeule! Inelul meu!
- Dle McCall! - Da?
Scuzaţi deranjul.
Investighez nişte crime de acum două săptămâni.
- Cinci morţi, restaurantul rusesc. - A, da, am auzit la televizor.
- Din întâmplare eram acolo. - Da?
- Da, altfel n-aţi fi aici. - Exact.
Verificăm dacă cineva prezent a văzut ceva suspect.
- Nu-mi amintesc. - Pot să vă-ntreb
cum de aţi cinat tocmai în acel restaurant?
Piroshki!
Sunt cinci restaurante cu specific rusesc la care puteţi ajunge uşor pe jos.
Cred că toate servesc piroshki.
Trebuia să mă-ntâlnesc cu o prietenă, a fost ideea ei. Sheila.
- Atunci ar trebui să vorbesc cu ea. - Sheila Sanders.
Dar nu vă poate ajuta, că n-a venit. Fetiţa avea febră.
- Aţi stat mult? - Nu m-am uitat la ceas.
- Înţeleg, mulţumesc pentru colaborare. - Cu plăcere.
O ştiţi pe fata asta?
Da, dar nu-mi amintesc bine de unde. Ce-a păţit?
- A căzut, şi-a rupt gâtul. - A, da?
- Voi reveni. - Nu-mi lăsaţi o carte de vizită?
Dacă-mi amintesc ceva...
- Aşa faceţi voi, poliţiştii, de obicei. - Cred că le-am dat pe toate.
Cum m-aţi găsit?
Am plătit în numerar, n-am făcut nicio rezervare.
- Păi, asta facem, dle McCall. - Noi, cine?
- Găsim pe cine trebuie găsit. - Noi, cine?
Nici n-aş mai zice ceva.
Şi-n arhivele militare?
Nu! Continuaţi să săpaţi!
Asta avem despre Robert McCall, dle! Facultate, lucrează într-un bricolaj.
Extracte de cont, declaraţii de venit. Totul e în regulă.
- Mi se pare normal. - Sunt numai prostii, toate construite.
Trebuie să-l prindem într-un mod curat. În viaţă.
Într-un loc fără telecamere şi fără martori.
Un om cu asemenea capacităţi...
Vreau să ştiu cine-i cu adevărat, pentru cine lucrează.
Bună seara. O cafea, vă rog.
Şi un sandvici cu ou. Mic şi fără brânză, mulţumesc.
Imediat. Vin într-un minut.
Doar tu eşti, sau mai aşteptăm pe careva?
Poftim? Ce-aţi spus?
Mâinile tale.
Dacă lucrai la reţele electrice n-ai fi avut asemenea mâini.
Deduc că mai aşteptăm pe careva.
Ticălosule!
Mâinile la vedere. Vom face o plimbare.
- Am pus mâna pe SUV-ul negru. - Gata.
Ce naiba?
Încearcă să faci de capul tău şi te omor, clar?
Bine.
Ce naiba se-ntâmplă? Hai, mergem!
Fără martori.
Ce naiba face? Să mergem!
Ce naiba face?
Poziţia A, ia-o înainte! Tu C, eu B!
- În viaţă. - Da, am înţeles.
Nenorocitul!
Nenorocitul acela mi-a tras-o!
Ne-a tras-o!
O, la naiba!
Rahat!
Helios, controlează debaraua, bucătăria şi ieşirea din spate.
Debaraua e goală.
Nimic la ieşirea din spate. - Uită-te la ăsta, trăieşte ca un călugăr.
Câte cărţi o avea?
Nu pierde timpul. Uită-te la computer.
Locul ăsta e prea curat. Ceva nu e în regulă.
E un flacon gol de meclizină.
Se foloseşte pentru ameţeli.
A cumpărat articole de călătorie acum trei zile.
A cumpărat un bilet de avion pentru Mexic acum două zile.
- Pleacă din Logan mâine dimineaţă. - Ştia de venirea noastră.
- Fuge. - Trimitem pe careva la aeroport.
- Nu se duce nicăieri. - Ce spui?
Ne observă.
Ce vrei să faci?
Găsiţi-l, sau voi trimite oameni care-l pot găsi!
Dacă ai venit pentru ajutor, nu ţi-l pot face.
- Înţeleg. - Eşti sigur?
Am venit pentru ceai.
Robert, nu mai am mare influenţă în ultima vreme.
Nu mai sunt în CIA. Doar nişte consultanţă, atât.
Suzanne, doar vreau să ştiu cine-i omul ăsta.
- Cine e pentru tine? - Am venit să aflu.
Spune-mi ce se-ntâmplă, te rog.
Ai avut o înmormântare frumoasă, dacă te interesează.
Când i-au zis lui Suzanne că ai murit, nu voia să creadă.
Zicea: o nu, Robert, nu!
Şi nu pentru o chestie banală ca o auto bombă.
Să afle că eşti în viaţă, a fost o mare uşurare.
Dar n-a fost prea surprinsă.
Vorbeam de tine mereu.
Zicea că dacă e careva capabil să găsească o ieşire,
să lase totul în urmă, s-o ia de la capăt...
Acela puteai fi doar tu.
N-ai scos din circuit doar cinci peşti, Robert!
Era centrul operativ al lui Vladimir Pushkin.
Pushkin?
E ca toţi oligarhii care au îmbrăţişat mafia rusească,
doar că el furnizează combustibil, arme şi fete. Absolut orice.
A construit o reţea pe ambele coaste care e incredibil de bine izolată.
Banii şi legăturile politice îl fac de neatins.
Amicul tău e cel pe care-l trimite Pushkin când are o problemă.
Teddy Rensen, pe numele adevărat Nicolai Itchenko.
Antrenamentul completat în Speţnaz.
E feroce şi foarte bun.
A fost şeful unui departament al poliţiei secrete multă vreme.
La destrămarea Federaţiilor ruse a devenit pe cont propriu.
E un sociopat care-şi vinde serviciile.
Mulţumesc, dragule. Pe ăştia doi îi ştii?
Poliţia din Boston. Sunt pe registrul de plăţi al lui Pushkin.
De trei ani. Detectivii Rimar şi Peterson.
Doar că au murit. Au fost găsiţi ieri sufocaţi
în portbagajul maşinii lor, în parcarea de la poliţie.
Aveau testiculele tăiate şi înfipte în gură.
O execuţie clasică, tipică mafiei ruse. E opera lui Teddy.
A treilea, detectivul Masters, nu vine la muncă de câteva zile.
Robert, nu trebuie să-ţi spun ce te aşteaptă.
Nu se va opri până nu te va ucide pe tine şi pe cei pe care-i iubeşti.
N-ai dormit, nu-i aşa?
Hei!
Robert, fata aceea, Alina...
de ce ea?
Nu ştiu să-ţi spun de ce.
Probabil e importantă pentru că ceea ce i-au făcut m-a marcat.
Într-o zi, cineva face ceva teribil altcuiva
pe care abia l-ai cunoscut, iar tu...
te bagi pentru că poţi.
Pentru că asta eşti? Pentru că aşa ai fost mereu?
Câteodată, ca s-ajungem la locul potrivit facem alegeri greşite.
Ştiu că o parte din tine a murit odată cu Vivien,
dar nu partea pe care ea o iubea cel mai mult.
Du-te şi-o recuperează!
Da.
Nu uita să saluţi!
Mda.
Totul e în regulă?
- L-ai putut ajuta? - N-a venit pentru asta.
Voia permisiunea.
Ce naiba e?
Proba 1, 2 ,3, 4.
Pushkin.
Trebuie să ştiu totul. Cine, cum, când, unde, de ce
şi înainte să-mi spui că nu ciripeşti.
Poţi să te duci şi dracului.
Îmi vei da ceea ce am nevoie.
- Sau nu. - Rahatule!
De ce nu pleci la dracu', fiu de căţea?
Nici nu ştii cu cine ai de-a face! Tăntălăule, sunt un poliţist!
Rahatule!
Bine, deschide!
Deschide nenorocitul ăsta de geam!
- Lucrez la Poliţia din Boston! - N-am prea mult timp.
Iar tu nu ai deloc.
Ascultă! Te-ai băgat în necazuri! Lasă-mă să ies.
- Lasă-mă să plec. - Am să te las să pleci!
Te las să pleci!
Vin imediat înapoi.
Nenorocitule! Aşteaptă!
Trebuie să mergem la Andri.
Hei, Andri.
Locul ăsta e compromis. Scoate toată marfă de-aici.
Bag-o în camion şi pleacă.
Pe dracu! Cine naiba e rahatul ăsta?
Pushkin aşa vrea. Eu sunt unul nou.
- Pushkin? - Pushkin!
Sunt banii lui Pushkin, ce dracu' te interesează?
E un Heckler Koch?
- Ăsta? - Da.
- Ce naiba spune? - De unde dracu' să ştiu?
- Pot să mă uit la el? - Vrei să te uiţi la pistolul meu?
Şi da, şi nu.
Ce naiba! Bine, bine, bine!
Ce naiba ai?
Bun, acum calmaţi-vă!
Frank spune că eşti cel mai bun, Andri. Şi că oamenii tăi îţi sunt loiali.
Fac tot ce le spui, aşa că ce-ar fi să le spui să lase armele!
Să se pună jos cu mâinile la spate. O vor face, nu?
Mulţumeşte-mă, Andri. Fă-i să se întindă pe podea.
Pentru dvs, mulţumesc mult. Dle Pushkin vă mulţumeşte mult.
Suntem în faliment. Închidem porţile.
Dle Pushkin vă mulţumeşte mult. Iată, drăguţă, ţine.
Luaţi-le ca pe un omagiu de adio din partea dlui Pushkin.
Şi dvs. Trei, doi... Perfect, unu.
Mulţumesc, scumpo. Jos, în capăt şi la dreapta.
Acum sună.
- Poliţia din Boston. - Detectiv Frank Masters.
1013 pe 155 Warren Street, intrarea din spate.
Repet, detectiv Frank Masters, 1013, 155 Warren Street, intrarea din spate.
- Mai pot face ceva pentru tine? - Spune-mi tu, Frank.
Ştiu că ai un plan de scăpare. Unde îl ţii?
A, da? Dar planul tău de scăpare care-i?
Nu-i vorba de mine, ci de tine. Unde ţii probele?
Du-te naibii, prostule, m-ai făcut de rahat!
- Mi-au făcut mult rău - Nu te auzi?
Ai făcut-o tu simbolului acesta, Frank!
N-ai respectat simbolul acesta, înţelegi?
Du-te naibii, nenorocitule, n-am nimic, bine!
N-am niciun rahat, pricepi? Din cauza ta vor veni după mine!
Nu crezi că vor veni şi după tine? Voi un cadavru!
- Poţi remedia, Frank! - Habar n-ai cine sunt ăştia!
Sunt un om mort! Nu mai am mai mult de-o săptămână!
- Atunci fă ce trebuie! - La dracu'!
Fă ce-i corect, Frank! Eşti în poliţie de 22 de ani.
Nu se poate să n-ai ceva.
- Unde ai probele? - Eram un poliţist foarte bun.
- Eram bun. - Iar eu te cred.
Fă ceea ce-i corect. Fă-o pentru poliţiştii buni.
Unde ai probele?
- Chemaţi-mă, când terminaţi, dle. - Bine.
Acela...
era legat aici.
200 de mii de dolari în portbagaj.
O înregistrare a schimbului sub scaunul din faţă.
- E absurd, nu? - Ăla era lipit de geacă.
- Urmăriţi banii. - Şi-ncă nu-i faza cea mai tare.
Ia uită-te aici.
- Sfinte Sisoe! - Mda.
Şi-acum cine naiba-i numără?
Am căutat prin tot oraşul. Nicio urmă de el.
McCall a dispărut. Dle Pushkin a fost deja anunţat.
- Cu oamenii mei îl vom găsi. - Bine.
Mă duc să mă piş.
El nu se mai întoarce.
- Îţi ajunge? - Sigur aveţi atenţia mea.
Pentru că pot continua.
Cărămidă după cărămidă, dolar după dolar, mort după mort.
Sau îţi poţi suna şeful şi să-i spui să renunţe la operaţiuni.
- În seara asta. - Nu e cine ştie ce ofertă.
E singura pe care o vei primi.
Când te rogi pentru ploaie, se ţine cont şi de noroi.
Când mă priviţi, ce vedeţi?
Răspunsul e: nimic.
Nu am niciun alt sentiment pentru dumneata.
Sunteţi ca un bandaj, ca un dop. Ceva de eliminat.
Ştiam un rus, un căpitan de poliţie.
Îmi povestea de un caz la care lucra, nu-mi amintesc numele.
Era un intelectual faimos, locuia la Moscova.
Era un filantrop, un autor...
Hotărâse să-şi împartă bunăstarea cu cineva mai puţin norocos.
Şi chiar dacă avea cinci copii, deschise uşa casei sale unui al şaselea.
Un orfan în vârstă de 12 ani. Un băieţel maltratat de sistem de mititel,
cu probleme, mai tot timpul violent.
O cauză pierdută. Opreşte-mă, dacă-l recunoşti.
- O, nu, continuă. - Bine.
Omul acela bun deschise porţile acelui băiat.
Chiar dacă băiatul îl furase, omul tot îl iubea.
Când băiatul a fost prins, omul s-a arătat înţelegător şi răbdător.
Când băiatul minţi, înşelă şi fu violent şi certăreţ,
omul cel bun arătă compasiune şi iubire.
Iar băiatul, care nu mai simţise vreodată că e dorit şi iubit,
în sfârşit a simţit.
Omul îi intrase în suflet, a fost un adevărat miracol.
La o săptămână, cineva intrase în casa lor.
I-a omorât pe bărbat şi pe soţia sa care dormeau.
Au spus că au fost furate mărunţişuri. Lucruri ce ar fi furat un copil.
Nu se ştie exact.
Copii au fost trimişi la rude, iar băiatul ajunse iar în infern.
Tocmai când putea începe o nouă viaţă, i-a fost suflată de două gloanţe.
E o poveste foarte cunoscută.
- Au prins făptaşul? - Ce credeţi?
Or fi căutat unde nu trebuia. Câteodată răspunsul e în faţa ta.
Cred că băiatul i-a ucis.
Da, i-a ucis băiatul.
Cred că i-a fost teamă că părinţii adoptivi şi-ar fi dat seama într-o zi
că el nu eram demn de ei, aşa cum şi alţii şi-au dat seama.
Şi nu suporta ideea ca acel om bun l-ar fi putut trata rău.
Că l-ar putea alunga.
Ca pe un bandaj...
sau ca pe un dop.
Astfel se hotărâse să nu afle niciodată.
Tu ce crezi, Nicolai?
Credeţi că mă cunoaşteţi?
Îmi păreţi un tip sentimental, dle McCall.
E surprinzător.
Eu nu am acel întrerupător.
Nu pot pricepe ce se poate obţine prin acele sentimente
dacă nu slăbiciunea.
Oamenilor pe care i-am ucis, oamenii tăi, le-am lăsat de ales.
Au luat o decizie.
Îţi dau oportunitatea să-ţi iei decizia ta.
- Mulţumesc. - N-ai pentru ce.
Anunţă-mă...
când ai luat decizia.
Sigur.
Am făcut lucruri urâte în viaţa mea.
Lucruri de care nu sunt mândru.
Am promis unei persoane pe care-o iubeam enorm
să nu mai fiu acel om.
Dar, pentru tine...
pot face o excepţie.
M-ai întrebat ce văd privindu-te.
Tu ce vezi când te uiţi la mine?
- FBI, cu cine doriţi să vorbiţi? - Cu agentul Mosley, vă rog.
- Mosley. - Ştiu că aţi găsit bani azi.
- Cu cine vorbesc? - Un cetăţean îngrijorat.
Controlaţi-vă căsuţa de e-mail.
Vă sfătuiesc să staţi pe scaun când citiţi.
Mi-a distrus rafinăriile.
Zici să nu mă-ngrijorez că te ocupi tu de toate.
În schimb sunt din ce în ce mai deranjat.
Da, am o nouă echipă. E doar o chestiune de timp.
Eşti depăşit.
La New York a trebuit să-nchid, nimic nu se mişcă.
Nici la telefon nu mi se răspunde. Am pierdut doar azi zeci de milioane.
- Va fi bine totul.< - Opreşte hemoragia.
Sau nu te mai întoarce.
Du-te dracului.
Da.
- Dle McCall. - Nicolai!
- Viaţa dumitale pentru a lor. - A cui?
Ar fi bine să răspundeţi.
- Da. - Dle McCall.
- Ralphie. - Au intrat în magazin la ora închiderii.
- Era înarmaţi. - Cine-i cu tine?
Jenny, Brian, Jay şi Marcus. Ce se-ntâmplă?
Oamenii mei îi vor ucide peste 30 de minute,
dacă nu sunteţi aici în 29. Locul îl ştiţi.
Mirosul de ars încă se mai simte în aer.
E pe-aproape. Pregătiţi-vă!
Pe-aici trece autobuzul.
- E doar un control, omule sentimental. - A, da?
Sunteţi dispus să muriţi pentru amicii dumitale?
Dar tu?
Când îl vedeţi, omorâţi-l!
Nu e nimeni în autobuz...
Ucide unul.
- Omoară pe unul dintre ei. - Vrei să fii primul?
- De unde vine muzica? - Nu ştiu.
- De unde? - Nu ştiu!
Îl omoară pe Ralphie!
Unde? Pe unde?
Jos!
De unde vine muzica?
Din sala de observaţie.
Dle McCall, ce se-ntâmplă? Cine sunt oamenii ăştia?
Vino imediat aici!
Am nevoie de ajutor.
Ai grijă!
Raportaţi! Unde eşti?
- Stai! Stai unde eşti! - Nu trage!
Nu te înţeleg!
Bine, bine, mă pun jos!
Ralphie!
Scoate-i pe toţi de aici, nu lăsa pe nimeni. Ieşiţi prin spate. Fugi!
- Da. - Foarte inteligent, dle McCall.
- M-am hotărât să vin în vizită. - A, da? Te aştept aici.
Găsiţi ostatecii.
Dle McCall, sunt Ralphie!
Mi-aţi spus să nu las pe nimeni în urmă.
La naiba, 90 de kg?
Forţa!
Ah, la naiba!
- Eşti bine? - M-a lovit!
- Poţi merge? - Da.
Ascultă! Am să-ţi spun ceva. Uită-te la mine, concentrează-te!
Ştii s-ajungi la tabloul electric?
40 de secunde, fix!
40.
Rahat!
Cine eşti?
MOSCOVA După trei zile
Aş rămâne acolo, în locul tău.
Cine eşti?
Toţi mă-ntreabă.
Pistolul nu e, acoperă-te cu prosopul.
Ce vrei?
Vreau capul şarpelui.
Aşadar, tu eşti.
- Şi-acum ai venit să mă ucizi. - Da.
Ia spune-mi...
ce câştigi cu moartea mea?
Pace.
Pacea se vinde scump. Dar ţi-o pot cumpăra.
Cât vrei?
Mai eşti pe-aici?
Gărzi! Gărzi!
Hei, Robert!
Bună. Îmi aminteam că locuieşti pe-aproape.
De câteva zile trec în speranţa că te întâlnesc.
- A, da? - Da.
- Ce diferenţă? - Noaptea şi ziua.
Da.
Îmi scot capsele peste o săptămână.
- Acum citesc, ştii? - Nu, nu-mi spune!
- Ba da! - Foarte bine!
Am luat-o dintr-un anticariat. Vânzătorul mi-a recomandat-o.
E frumoasă.
Mai am şi-un job.
Adică unul adevărat, cu un program şi restul.
Bine.
Ştii?
Când mi-au dat lucrurile din spital, era un plic cu numele meu.
Erau aproape 10 mii de dolari în el şi un bilet de plecare.
- Poate că era pentru tăcerea mea, nu? - Probabil.
Ce mai contează?
- Un nou început. - Alina cântăreaţa.
Cineva mi-a spus că aş putea fi ceea ce vreau.
Trup, minte...
Spirit.
- Îmi vor lipsi poveştile tale. - Le ai pe ale tale acum.
Mulţumesc...
pentru tot.
Atunci ne mai vedem, da?
În regulă.
- Pa, Robert. - Pa, Alina.
OMUL INVIZIBIL
Traducerea şi adaptarea după sonor: dani67&aicisunt (C) Rosa-Team.ro
titrarea manuală dani67
www.rosa-team.ro
Sincronizarea: sky @ Titrari.ro Team www.titrari.ro