E vreo vrajă pe-aici care ne poate duce acasă?
Trebuie să faci mai întâi ceva pentru mine.
Dacă mă ajută să o găsesc pe Alice, vă trimite ea acasă.
Băieţii rămaşi sunt acum consideraţi suspecţi în dispariţia lui Andy Lau.
- Să fie ăla...? - Roland din pădure?
Fără barbă, la costum - nu-i pustnic în universul ăsta.
Tu eşti Element de Pământ!
Am ameţit. Dacă Saskia-i Pământ, atunci cum de a ieşit vraja de căutare?
Luceşte, ca mai devreme.
Ellen era lângă sala de clasă. Elementul-lipsă e Ellen!
Ce se petrece, Felix?
Vrem să vii noi să ne-ajuţi să-l găsim pe Andy.
Am lucrat la vrăjile de desfacere, aşa că putem călători între universuri.
Deci vom face o vrajă ca să mergem în alt univers.
În acelaşi univers în care am fost când am dispărut.
Sper că nebunia nu-i contagioasă.
Pământ, Apă, Foc, Aer!
Băieţii de nicăieri Sezonul 2, Episodul 6
Traducerea: Reef
- Suntem acolo? - "Acolo"...?
- Ce tot spui acolo? - Nu-s sigur.
Suntem în curtea ta, Felix! Aceeaşi în care eram cu o clipă mai devreme.
Da' ce-a fost cu furtuna aia enormă? Care era aici şi acum a dispărut complet.
Nu i se pare nimănui ciudat?
Asta-i nebunia incredibilă de a fi în alt univers.
Dacă suntem în alt univers. Felix, a funcţionat?
O fi părând universul ăsta la fel, dar nu-i la fel - crede-mă.
Deci aşa arată trecerea prin universuri - impresionant.
Fii doar gata să-ţi dea minţişoara pe-afară.
Uitaţi!
E cuirasatul valtirian al lui Oscar.
Deci aia-i nava spaţială care ne-a transportat pe noi aici?
Asta-i aparţine lui Oscar - celuilalt Oscar; cel al cărui loc e aici.
Vedeţi? A funcţionat! E camera lui Oscar, nu a mea.
- Ceea ce demonstrează ce, mai exact? - Că suntem în alt univers.
Bineînţeles - cum de nu m-am gândit la asta?
Haideţi; trebuie să dăm de Andy.
Nu-mi place să stric petrecerea, băieţi,
dar cu demonul incredibil de puternic ce vrea să ne şteargă de-aici cum rămâne?
Asta-i atât de neamuzant... Mă duc acasă.
Nu-ţi face griji cu asta, Sam. Demonul îl voia doar pe Felix, ai uitat?
"Extraordinar"...
Haideţi, trebuie să ne mişcăm repede.
Şi să stăm laolaltă.
Haide, Mia.
Ellen, stai!
Trebuie să stăm împreună. E singura noastră protecţie în universul ăsta.
Trezirea, Felix: aţi schimbat dormitoare, nu universuri!
- Hai, Ellen; doar nu te-aş minţi. - Nu, tu-mi spui adevărul despre toate.
În fine; tre' să fiu într-un chat room - "Gotici spre flacără" - mai ştii, Felix?
Pe-acolo petreceam noi - pe când eram prieteni.
Haide, omule.
Unde-i cheia...?
Nu pricep.
N-ar trebui să vedem pe-acasă la Andy? Sau la restaurant?
Ce ziceţi de şcoală?
De ce - să vezi dacă încă te place Mia?
Nu, poate Andy s-a-ntors să-şi vadă iubi...
Adică - ştii tu: amica lui specială.
Uber-pămpălăul ăla are "o amică specială"?
Super: nu-i semnal.
Unde te duci?
Undeva unde am semnal, s-o sun pe mama să-mi dea cheia.
Felix...
Demonul ştie că suntem aici.
Venim cu tine! Poţi folosi telefonul meu.
Să dăm de Phoebe.
Duceţi-vă cu bine.
Phoebe!
Ce...?
- Atâta vreme şi nici măcar o vedere...? - Prin "atâta vreme" zici de o săptămână?
Păi mi-a fost dor de voi... vag.
- Vrem să ne-ajuţi să-l găsim pe Andy. - A plecat acasă cu voi. De ce ar fi aici?
A făcut o vrajă şi a dispărut.
- Păi se zice că el era ăla deştept. - Da, păi s-a certat cu Felix.
Niciunul nu merge.
- A venit cu noi. - Cum?
Am folosit ăsta.
Deschide uşi între universuri.
- Păi aia-i magie tare avansată. - Te rog - nu-ncepe şi tu.
Gust la ţoale mai bun; personalitate - nu prea.
Tu vorbeşti... Aia ciudată şi sălbatică de ţine dugheana cu vrăjeli.
De ce arunci chestiile astea?
Oi fi nebună, dar când afli că soră-ta-i un demon malefic...
Îţi cam taie pofta de magie.
Dacă-i "malefică", de ce deschizi cu ea un microbuz cu taco?
Uite: tre' să vedem prin ascunzătoare - Andy ar putea fi acolo.
Ce-ar fi să vă duc eu?
Merg la mama la lucru. Ne vedem mai târziu.
Ellen, ai încredere în mine.
Îţi arăt unde am fost când am dispărut. Se vor lega toate - pe cuvânt.
Andy!
- Andy! - Ce loc mai e şi ăsta?
Ţi-am zis că-ţi arăt unde am fost două săptămâni.
- Tu glumeşti...? - Haideţi să vedem înăuntru.
Auzi...
"Microbuz cu taco"...?
Alice cea din universul nostru s-a întors odată cu noi.
E bine? Ai vorbit cu ea?
- Nu-i vreun demon? - Nu, nu...
Şi cealaltă "eu"? Precis se bucură că i s-a întors.
Probabil.
În universul meu, tu şi cu mine nu prea vorbim.
Deci cealaltă Phoebe nu-i o figură maternă aşa iubitoare şi atentă ca mine, da?
E atât de aproape de oraş...
- V-aţi fi putut găsi uşor drumul acasă! - Nu era aşa de simplu!
- Frate, când mă văd aici m-apucă foamea. - Serios? Păi ia de-aici.
Unguentul cu pawpaw al lui Andy.
Pe oriunde-o fi, sper că pe tocilar nu-l mâncă-ntre picioare.
Deci aţi fost aici tot timpul? Mă bucur că mi-ai spus adevărul, Felix.
Acum ştiu cât de egoist şi imatur eşti cu adevărat.
Stai, Ellen! Suntem în alt univers, da? Am să-ţi demonstrez.
Când am trecut universurile, am căpătat puteri magice.
- Deci acum sunteţi şi super-eroi? - Eşti gata? Uită-te.
De necrezut.
Dans interpretativ - sunt impresionată.
- Arată-le. Sam poate face vânt. - Şi mai impresionant.
Ce prostie...
Ia uite, Felix: picioare de pui!
Şi încă-s calde - meserie.
- Andy a fost pe-aici! - Aşa se pare.
Unde-i Ellen?
...Şi eu pun botul - ca proasta!
Cine eşti tu?
- Ce eşti tu? - Dle detectiv...?
- Ce căutaţi aici? - Vânez.
- Aşa; fiindcă...? - Păi e adevărata menire a bărbatului.
Bun...
Uitaţi: am aflat unde au fost băieţii cât au lipsit.
Bună-venit eroilor ce se-nturnează!
Zi-mi că a funcţionat, colega.
- Ţi-ai dus-napoi tovarăşii cu bine? - Da, a funcţionat.
Dar credem că Andy se poate să se fi întors aici.
- L-ai văzut? - Nu, nici urmă.
- Dar voi sta cu ochii-n patru. - Normal că veţi sta!
- Sunteţi anchetatorul-şef. - Sunt...?
Picioare de pui.
Ştiţi, cineva tot lasă de-astea peste tot pe-aici.
- Restaurantul lui Buni! - De-acolo le-ar fi avut Andy!
Mersi, Roland.
Ellen...?
- "Roland"...? - Ne mai vedem.
Nu-nţeleg de ce nu ne merg puterile în universul ăsta.
Am eu ceva sugestii.
Poate fiindcă Elementele sunt împotriva, nu de partea noastră aici.
De-aia trebuie să acţionăm rapid.
Voi vă uitaţi aici, eu merg acasă la Andy; ne vedem mai târziu la şcoală.
Nimănui nu-i pare ciudat că detectivul se purta ca un boschetar?
Staţi, m-am prins: suntem în alt univers.
Scuze - am uitat.
N-ar trebui ca Roland de aici să fie acelaşi cu cel de acasă?
Îl prefer categoric pe ăsta; mult mai puţin agresiv şi mai şi găteşte!
- Dar ar trebui să fie la fel. - Exact.
În afară de noi şi tot ce am influenţat, restul ar trebui să fie identici.
- Identici şi damblagiţi. - Şi nu sunt, fiindcă...
Alo! Gata cu poveştile - avem de umblat.
- Încă nu mi-am dat seama. - Da, ce să spun...
Mare brânză că dl detectiv Murphy are un hobby de mare mascul gen vânatul.
- Omu' are armă în interes de serviciu! - Mai staţi?
Am pus ofrande pentru băiatul-fantomă.
E important să hrăneşti fantomele - altfel se-ntorc, supărate nevoie-mare.
Deci tu ai pus picioare de pui în ascunzătoare?
- Fantoma trebe hrănită oriunde merge. - Dar nu l-ai văzut pe Andy?
Nu.
- Eşti sigură? - Crezi că n-am ochi buni?
Vezi? Vedere perfectă.
Viv...?
- Tu ce-ai mai păţit? - Ce-ai mai păţit tu...?
Cât mă bucur că eşti aici - n-ai să crezi pe unde-am umblat.
Toată povestea lor cu dispariţia în pădure? Minciună 100%!
- Nu-i rău. - Ce...?
Treaba cu prinţesa perfectă pe care o afişai era aşa de...
Ascultă, Viv! Cât au lipsit, se ascundeau într-o colibă părăsită.
- Pun ei ceva la cale - ceva bizar. - Ce tot îndrugi acolo?
Ştiu... În fine - aflu eu ce-a păţit de fapt Andy.
- Andy? Cine-ar mai vrea să-l vadă pe-ăla? - Dar...
- Era atât de straniu... - Dar e fra...
- Ellen! Ce faci? - Tocmai...
- Băi, ratatule, ce cauţi în bucătărie? - Calmează-te, Viv, da? Plecăm.
Trebuie să mergem.
Ai mirosit tu bine ceva. Te anunţ eu ce descopăr.
Faină reinventare, apropo.
Ce "reinventare"...?
Toţi şefii de clasă sunt rugaţi să vină la direcţiune în pauza de prânz.
Frate, tare sper că ratatul ăla de Sammy nu-i aici; dacă-i văd moaca, am să-i....
- Dacă ar fi aici Andy, pe unde ar umbla? - La bibliotecă. Hai să vedem.
- Ce-i cu ea? - Nu sunt sigur.
- Felix! - Salut, Oskie!
- Poţi umbla...? - Ellen, să fie deja Halloweenul?
- Costumul ăla-i tare de groază. - Cum de poţi umbla? De când?
De când aveam 11 luni şi şase zile.
- Nu... - Ce crezi că faci?
- Ce face? - E dezorientată.
Aşa: păi te-ai întors de tot? Ar fi meserie să am iar un frate.
"Iar"? Felix, ce se petrece?
Uite: ne-am întors să-l găsim pe Andy. L-ai văzut?
Nu, scuze.
- Ce-ai aici? - Dă-mi-o-napoi!
- Băi, lăsaţi-l în pace! - E-n regulă - rezolv eu.
Dă-mi-o înapoi!
Bravo ţie, Oskie...
Am mai discutat chestiile astea, aţi uitat?
- Ai desfăcut accidentul lui Oscar? - Da.
- Ce, printr-o operaţie? - Nu, prin magie.
- Gen "scoţi-iepurele-din-pălărie"? - Ştiu că sună a nebunie...
Nu, nu sună - este nebunie!
- Chestia-i că Oscar ăsta nu-i frate-miu. - Ce...?
Ştiu: şi pe mine mă doare creierul doar gândindu-mă.
Felix a făcut o vrajă care ne-a desfăcut. În universul ăsta nici nu ne-am născut.
Ajunge! Oscar umbla...
Îmi explică vă rog şi mie careva cum vine asta?
Domnilor, mi-a zis Phoebe că v-aţi întors la ai voştri.
Aşa este, dle Bates.
Atunci cum de mai sunteţi aici? Şi-ncă în afara orelor, pe deasupra.
Am vrut să ne întoarcem, ca să...
Să...
Dăm probe pentru netball.
De când jucaţi voi netball...?
- Ce poziţie, Jake? - Fundaş lateral, domnule.
Sigur... şi voi doi? Sam? Felix?
- Ellen... trebuie s-o găsim. - Super moment să dispară. Din nou!
- Băieţi...? - Scuzaţi, dle Bates - ne cheamă netballul.
Ia staţi - vorbeam cu voi.
Auzi, ia stai...
Zâua bună, Phoebe.
Tot nu i-am văzut.
Adolescenţii nu dispar pur şi simplu într-o pădure.
- Ai fi surprins. - Pardon...?
Las-o baltă, Gary. Băieţii sunt bine, s-au întors la ai lor - cum ţi-am spus.
Ce-i cu toate astea?
Inventarul.
- Se pare că o ştergi din oraş. - Ce - şi las toate astea?
- Mai e ceva, Gary? - Ne mai vedem.
Bune de luat.
Ăla-i dulapul meu.
Continuaţi, fetele!
Unde s-o fi dus...?
Haide!
Tre' s-o găsim pe Ellen.
Nu...
Ce se-ntâmplă când se-ntâlnesc doi ai aceluiaşi om din universuri diferite?
Nu ştiu, dar nu poate fi de bine.
Eu sunt "amica specială" a lui Andy...?
Ellen...?
Nu, asta n-are cum să se întâmple...
- S-au întors şi băieţii cu tine? - Poftim?
- Tu eşti eu din celălalt univers, este? - Nu sunt tu! Eu sunt eu!
- Suntem acelaşi om. - Nu suntem acelaşi.
Tu te ţii de bloguri şi trupe de băieţi.
Şi în universul tău, Andy îţi face silă, iar Felix e prietenul tău cel mai bun.
- Cum de ştii tu astea? - Andy mi-a spus.
Felix spunea adevărul tot timpul. Ăsta chiar e alt univers.
Nu!
Eşti bine?
- Asta-i... - Chiar de groază.
Salut, Jake.
Chestia cu monştrii marini e că nu-i vezi când apar...
Te-ai întors! Nu credeam că am să te mai văd.
Ţi-a fost dor de mine?
Cum aş fi putut, ştiind că e o altă eu în alt univers care-i nespus de fericită?
Ce-i...?
- Ţi-a dat papucii? - Păi nu... Nu tocmai.
Da: mi-a dat papucii.
Dar ce te-ar face pe tine... adică pe ea - fericită?
Poate-i doar o chestie de sincronizare.
Îmi dau seama mereu când apare un inorog.
- Aşa, fiindcă-s coloraţi... - Normal: au un corn.
Nu se poate...
Ordinea trebuie restabilită!
Felix!
Deci n-ai luat-o razna - e adevărată treaba cu magia.
Cine-ar fi crezut - este...?
Puteai să-mi spui că eram o netballistă semi-profesionistă topită după Andy!
- Nu ştiu de ce n-am făcut-o. - Fii serios, Felix: toţi ştim de ce.
- Ştim...? - Fiindcă el însuşi te place.
Sunt încă fix aici...
Demonul posedă toată echipa de netball!
- Cum de-ţi dai seama? - Îţi poţi da seama!
Ce-i cu ei?
Rezolv eu.
Divinitate a Elementelor, pe Tine te invoc.
Pământ, Apă, Foc, Aer.
Elemente din care toţi suntem.
Eşti bine...?
Ce anume ai făcut?
N-ar trebui să-şi piardă efectul aşa repede!
Auziţi, am găsit Cartea Umbre...
Aşa: netballiste posedate. Şi eu, care credeam că sportul întăreşte caracterul.
Phoebe, nu ne putem opri. Vreun semn de Andy pe la Lai?
Niciunul; tre' să găsim un loc sigur să vă trimitem acasă.
- Ştiu eu unde. - Ce face?
Afară - acum!
- Urmărire...? - Urmărire.
Poate demonu-i mai tare acum, de-aia nu-l poate opri talismanul.
- Phoebe, Jake, aşteptaţi! - "Super".
Gary!
- Da... eram îngrijorat pentru voi. - Bun - acum nu-i momentul potrivit.
Dar atunci, în pădure... Ce s-a întâmplat? Nu-mi aduc aminte.
- N-avem vreme! - Ce aşa grabă?
Ne fugăreşte o întreagă echipă de netballiste.
Tu visezi, colega...
Pisici... Ce se petrece acolo?
Voi luaţi-o din loc.
Opriţi-vă imediat. Nu ştiu ce-aveţi de gând, dar terminaţi!
- Prin el... - Sau pe lângă el?
Prin el.
Ce-aveţi, măi, gloată bună?
- Tre' să facem un cerc. - Luaţi beţe!
Tre' să-mi faci ceva înainte să pleci.
- Trebuie să plecăm de-aici! - Felix, trebuie s-o tăiem!
- Îmi pare rău, Phoebe. - Am făcut un pact, Felix!
Mi-o aduci pe Alice înapoi - îmi vreau sora!
- Nu-i vreme. - Mi-ai promis, Felix!
Divinitate a Elementelor, pe Tine te invoc...
Ordinea trebuie restabilită.
Sam! Sam!
Prin lumea asta, putem zări un alt loc unde-am putea fi.
Phoebe, dă-te de pe el!
Felix!
Ia Focul şi fă-l să ardă. Aer ia, fă-l să se-ntoarcă.
Ia Apa şi-acest Pământ - în altă lume fă-ne vânt.
Ia Focul şi fă-l să ardă. Aer ia, fă-l să se-ntoarcă.
Ia Apa şi-acest Pământ - în altă lume fă-ne vânt.
Jake!
Unde suntem...?
Jake...?
- Cum ai ajuns aici? - "Aici" e ce cred eu că este?
Felix o va lua razna.
O zi cu un tată normal - cum de-i aşa mult ce cer?
Fiindcă-i din alt univers, Jake!
Tu nu vrei să-l trimiţi acasă?
- Ce te-a apucat azi...? - Nimic.
Am văzut ceva, pe când ne întorceam; ceva între.
- Un alt univers...? - Nu, părea...
Diferit.
Ellen!
- Despre ce tot vorbeşti cu ei? - Au - ce faci?
Te-au pus cumva în vreo transă magică ciudată?
Ajută-mă!
- Aia-i super-meserie. - Păi ţi se manifestă puterile.
- Scuze - ar fi trebuit să te avertizez. - Serios...?
Ajunge cu fulgeratul!
- Apa-i conductor, este? - Şi...?
Tu şi Andy sunteţi Elemente de Apă amândoi.
Ar putea însemna că putem folosi legătura să comunicăm cu Andy.
Traducerea: Reef