Last Tango in Halifax 3x2 Fordította: Zire
- Ez egy kisebb sokk. - Az.
- Mindkettőnknek, vagyis mindnyájunknak. Mármint Gilliannek is. - Igen.
Alig tudtam aludni tegnap éjjel.
Igen.
Nem akartam...
Csak...
Bocsánat, rájöttem, hogy nincs is igazából semmi mondanivalóm.
Csak nagyon szerettem volna találkozni veled, látni téged.
Az édesanyád sosem szólt erről. Mondta Gillian?
- Gillian egyébként elbűvölő. - Nocsak!
Olyan vicces, aranyos és egyszerű!
Helyén van a szíve.
És miért volt kiborulva John? Mintha nem is akarta volna.
Nem, tényleg nem akarta.
Nem tudom, nekem is csak Caroline mondta.
Akkor is rossz lehetett, nemsokára már szülnie kellett volna.
Csak Isten tudja, min mehetett keresztül Judith.
És még mindig együtt vannak? Mármint voltak valaha egyáltalán?
- Egy bizonyos idő után? - Isten tudja.
Egyébként elhúzta a csíkot. A nővérénél él most St. Albansban.
És John megint Caroline vendégszobájában lakik.
- Mint kiderült. - Komolyan?
Nagyon jól bánik vele Caroline annak ellenére, hogy milyen szemét volt.
Én a helyében soha többé nem engedném be Johnt a házba.
Nem, nem, nem.
Megkérdezhetem, hogy ismerkedtetek meg?
Eileent, Gillian anyját 1957-ben vettem el.
De az a nő, akit valójában el akartam venni,
akibe szerelmes voltam, az felültetett.
Vagyis később kiderült, hogy mégsem.
Hagyott nekem üzenetet.
- De azt nem kaptam meg. - Ő volt Celia.
Bizony.
Nagyon kedveltem Eileent.
De igazság szerint csak vigaszból vettem el.
Szerintem akkor még nem neveztük így,
és végképp nem fogtam föl, hogy ez történt, de igen.
Aztán találkoztam anyukáddal.
A Jessops Chemicalsnél Huddersfieldben.
Titkárnő volt. És Celiára emlékeztetett.
Minden porcikája, abban a pillanatban, ahogy megláttam.
Ahogy felragyogott a szeme, amikor mosolygott.
Ahogy sétált.
Ugyanazt éreztem, mint amikor Celiával voltam. Olyan volt...
Nem is tudom. Mintha felragyogott volna a világ.
És gyengék, ostobák voltunk,
több eszünk kellett volna legyen, nem kellett volna megtörténnie.
De megtörtént.
Aztán elment. És nem láttam soha többé.
Megpróbáltad felvenni vele a kapcsolatot?
Nem.
Persze, ha tudtam volna,
szeretném azt hinni, helyesen cselekedtem volna.
Persze, úgy sokkal bonyolultabb lett volna.
De szólnia kellett volna időben.
Bármennyire is megnehezítette volna vele a dolgokat.
Akkor nem jössz erre az "esküvőre"?
Caroline meghívott. De azt mondtam, nem érünk rá.
Pedig ráérnétek?
Szerintem valójában nem akarta, hogy ott legyek.
Csak azért hívott meg, mert illendőnek érezte.
Egy picit érzékeny vagy.
Ha nem akarná, hogy ott legyél, nem hívott volna meg; tudod, milyen.
Ki megy még?
William eljön Oxfordból, néhányan az iskolából,
pár barátja az Oxfordról,
ami Kate családját illeti, nem tudom.
Kis esküvő, az utolsó percben szóltak, nem érhet rá mindenki.
Muriel sajnos Korfun van.
Szóval John a házban lakik.
Kate szabadságon van, ezért egész nap otthon van,
- Johnnal. - Igen, nyilván.
Mert John sosincs munkában. Nem tudom, miért fizetik.
Az összehúzódás jó.
Fájdalmas, de önöknek kedvez.
Az összehúzódás azt jelenti, összehúzódik a méh,
és ez tágítja vagy nyitja ki a méhnyakat.
Na, apukák!
A vajúdás közben nehéz lehet látni, hogy ennyire fáj a párjuknak.
Ez az első lesz, vagy már nem az első?
Nekem nem az első. Kate-nek az első.
Szóval tudja, miről beszélek. Valóban nehéz,
de legyen ott, gyengéden bátorítsa, hogy nyomjon tovább!
Az nagyon fontos.
Valójában nem az enyém, én csak...
Kate a feleségem barátnője.
Rendben. Akkor most beszéljünk a fájdalomcsillapításról!
- Megjöttünk, apa! - Jaj, a lábam!
- Calamity, egyre nehezebb vagy. - Készítek teát. - Hát...
- Lehet, túl sokat költöttem, Alan. - Jobb, ha nem.
Már ha komolyan gondolod ezt az ausztrál kalandot.
- Komolyan gondoljuk? - Én igen, ha te is.
- Miért suttogunk, titok? - Nem.
Sok dolgod volt?
Nem, nem.
Jól van, én felmegyek pihenni egy kicsit.
- Segítsek? - Nem kell.
- Teát, kávét, Jägermeistert? - Teát, köszönöm!
- Jól éreztétek magatokat? - Ruhát vettünk az anyósommal.
Vagyis a mostohaanyámmal. De igen.
Jól szórakoztunk.
- Neked hogy ment? - Jól.
- Igen? - Ahogy mondtad, kedves embernek tűnik.
Igen, igen.
- De furcsa. - Micsoda?
- Volt egy olyan érzésem, mintha már ismertem volna. - Igen? - Igen.
- Nekem is. - Ahogy megláttam.
- És mit mondott, mit akar? - Semmit.
- Nem is gondoltam, csak... - Csak beszélgetni akart, igen.
Bárcsak tovább maradhattam volna, de...
Mindenesetre meghívott magukhoz vacsorára.
Bemutatná Felicityt, a feleségét.
- Szóval házas? - Igen, van két lányuk.
És mindannyiunkat meghívott: téged, engem Raffot, Ellie-t, Calamityt.
És Celiát is. Azt mondta, szeretné megismerné Celiát.
Erre azt feleltem: "Még nem mondtam el neki."
- És? - Nem is tudom.
El kell mondanod neki. Caroline telefonált pár napja,
és azt mondta, ha mi... vagyis te nem mondod el Celiának, akkor ő fogja.
Mi a fenéért mondtad el Caroline-nak?
Már mondtam. És nem szemétkedni akar.
Mert ő tudja, mennyire kiborult Celia,
amikor megtudta, mit csinált Kenneth.
Mikor megtudta, hogy megcsalták és hazudtak neki.
És nem jobb az őszinteség? Minél előbb elmondod, annál jobb.
Azt mondtam Caroline-nak, hogy miután találkoztál Garyvel, elmondod Celiának.
Ebbe belement. De most, hogy találkoztál vele...
Rendben.
- Szóval? - Igen, elmondom neki.
- Mikor? - Nemsokára.
Nemsokára!
Miért hagytad, hogy elkísérjen?
Mert... Nem is tudom. Csak úgy utánam szegődött,
és persze olyan hülye voltam, hogy megsajnáljam.
Azt kellett volna mondanom mindenki füle hallatára:
"Nem a feleséged, John, az ex-feleséged, elváltatok."
- Igen, ezt kellett volna. - "A feleségem barátnője."
"Az én feleségem lesz nemsokára. Te csak a család barátja vagy."
Nem, több annál, a gyerekeim apja, és különben is...
Nem kéne kötözködnünk.
"Tudom, hogy zaklatott vagy. De mondanék valamit."
"Sürgősen ki kell költöznöd, John! Mielőtt összeházasodunk Caroline-nal."
- Jó, ezt kellett volna mondanod neki. - Ott van neki a pénz,
amit kínkeservesen összeszedtünk, hogy kivásároljuk őt a házból.
Hol itt a gond?
- Azért nem volt az olyan kínkeserves. - Mindegy.
Mi a baj? Csak mondd meg neki!
- Nem szólnál te neki? - Dehogynem.
- Ez az! - A fenébe!
Később megbeszélem vele.
Tényleg meg fogom beszélni. Társasoznak.
- Ha elkezdek vajúdni, nem jöhet a kórház közelébe. - Nem fog!
- Mi a baj? - Nem tudom.
Nem is tudom, talán csak félek.
Ne félj!
- Nem vagyok sokkal fiatalabb Judithnál. - Judith alkoholista.
- Mi van, ha valami baj lesz vele? - Nem lesz. Miért lenne?
És ha mégis, megbirkózunk vele. De úgysem lesz.
Megszabadulsz majd Johntól?
Meg fogom kérni, hogy menjen el.
Fel kell hívnom az anyámat.
- Halló? - Szia, anya! Én vagyok. Hogy vagy?
- Remekül, szívem. - Jó, hogy van Alan?
Alan? Jól van. Caroline kérdezi, hogy vagy. Jól van, drágám.
Jó, szóval...
Jó, itt nincs semmi új. Nálatok?
Nem, nem hiszem. Van valami új, Alan?
Nem, nem.
- Nem mondta el neki. - Úgy gondoltuk,
hogy pénteken megyünk, egy nappal az esküvő előtt.
Így ha van valami, akkor szívesen segítek.
Oké, köszi!
Ellie jött?
- Eldöntötted már, mit veszel föl? - Szia!
- Hol voltál? - Boltban, a Greenhough'sban.
Nem vetted föl a telefont.
- Hívtál? - Oggy azt mondta, összevesztél Mr. Epplewhite-tal.
- Igen. - Ő mit tanít? - Politikát.
Megmondtam neki, hogy feldughatja magának a házi dolgozatát,
eljöttem, és állást szereztem a Greenhough'sban.
- Ezt nem csinálhatod! - Pedig nagyon úgy tűnik.
- Le kell érettségizned! - Mi történt?
Nem, nem muszáj. Helyette kereshetek pénzt.
Megbeszélted az anyukáddal?
Dehogy, most elég baja van a nagypapával is.
- De el kell mondanod neki! - Semmi köze hozzá.
De van köze hozzá, Ellie! Nagyon dühös lesz,
- ha az utolsó évben maradsz ki. - Nem dolgozhatsz a Greenhough'sban.
- Az csak állás, nem karrier. - Okos lány vagy!
- Nem hagyhatod ezt veszni. - Ez jó állás, teljes munkaidős!
Azt mondta, mehetek továbbképzésre, és pár éven belül raktárvezető lehetek,
ha sok időt beleölök, és jó leszek benne.
- Rengeteg lehetőségem van. - Hűha! - Ez is pénz, Raff.
Így nem kell másoktól függnöm.
Bár így sem támaszkodhatok sok emberre, miután a nagyapám ilyen hülye volt.
Attól még fel kéne hívnod az anyádat!
Várj, nem hallom, mit mondasz, itt kiabálnak egymással.
Tudnád adni Gilliant?
Igen, várj egy percet! Gillian!
Caroline az.
Mi történt, mi folyik itt?
- Szia, Caz! - Nem mondta el neki.
- Nem, még nem. - El kell mondania!
- Tudom, el fogja. - Sürgősen el kell mondania!
Igen, tudom, egyetértek, dolgozom rajta.
Tudod, igazából kedvelem Kate-et.
Szerintem ha Caroline lenne terhes, sokkal rosszabbul viselné.
Vicces a helyzet a babákkal.
Mindig örülnek nekik.
Még ha nem is számítanak rájuk. Mint a kis Calamity.
És most ez a másik is.
Tudom, hogy zavar valami. Szeretném, ha elmondanád, micsoda.
Az, hogy Harry belekeveredett ebbe a hülye helyzetbe?
Akkor mi?
Kiderült valami.
Mi?
Nem tudtam, elmondjam-e vagy sem.
- Mi derült ki? - Nem, nem vagyok beteg.
Még mindig sok minden van, amit nem tudunk egymásról, nem igaz?
- Igaz? - Ha 60 valahány évig nem látunk valakit,
kell lenni egy-két...
Egy-két minek?
Kiderült, hogy van valami rejtegetnivalóm.
Hogy érted?
Pedig nem is tudtam róla.
Hát, nem..
Mi az?
Nem érdekel, mi az, Alan. Elmondhatsz bármit.
Nem érdemes rágódnod rajta, mondd el!
Gyerünk, bökd ki!
Azt fogod hinni, olyan vagyok, mint Kenneth.
Hogy lehetnél olyan, mint Kenneth?
Van egy fiam.
Egy fiam.
Nem is tudtam róla. Már rég felnőtt.
Tudod, viszonyom volt.
- Mikor? - Ezer éve.
Mielőtt megnősültél?
Nem.
Nem akarok mentegetőzni. Megtörtént, nem kellett volna.
De nem tudtam, hogy gyereke született.
Mikor történt?
Abban az évben, amikor Gillian született.
- De mint mondtam, csak... - Gillian születésének évében?
De már kilenc éve házas voltál, amikor Gillian megszületett.
- Ki volt az a nő? - Nem ismerted.
Siddalban lakott.
Mary.
Marynek hívták. Mary Kershaw-nak.
A Jessopsban dolgozott. Titkárnő volt.
Hasonlított rád.
Gillian születésének évében te...?
- Eileen tudott róla? - Nem.
Ahogy Gilliannek mondtam, vége lett, mielőtt elkezdődött volna, sohasem...
Honnan tud róla Gillian?
A Valentin-napi randijáról.
Nem is volt igazi randi. A fiammal találkozott.
- Meddig tartott? - Semeddig.
- Azért teherbe ejtetted. - Egyszeri alkalom volt.
Aztán elment. Nem láttam soha többé.
Fogalmam sem volt róla, hogy...
És mit akar ez a Gary?
- Semmit, csak találkozni akart velem. - És fogsz vele találkozni?
Hát, a helyzet az, hogy már találkoztam.
Ma délelőtt találkoztunk, amikor Gilliannel vásároltatok.
És nagyszerű fickó, Celia.
Nagyon szeretne megismerni téged, tényleg.
Olyan ember, akit őszintén érdekelnek mások.
Várj csak!
Csak váratlanul telefonált ma délelőtt,
- mikor Gilliannel éppen vásároltunk? - Nem, nem, nem.
Meg volt szervezve.
Gillian intézte.
- Szóval Gillian csak lefoglalt engem? - Nem!
- Figyelj, ez egy kényes ügy. - Hol?
Hol találkoztatok?
- Egy kávézóban. - Oké.
Értem, azt kívánod, bárcsak szóltam volna előtte...
Azt kívánom, bár ne hazudtál volna arról, mit csinálsz!
De csak féltem, hogy reagálnál.
Látod, ezt teszi a házasságtörés, hazudnak miatta az emberek.
Nem csoda, hogy nem lehetett veled Calamity,
és magunkkal kellett vinnünk.
Nehéz volt eldönteni, mit, és milyen sorrendben tegyek.
És persze Gilliant is feldúlta a dolog.
De annyira nem, hogy összefogjon veled, hogy becsaphassatok.
Senki sem akart becsapni!
Csak nem tudtam, mikor, és hogyan mondjam el.
Hát, most már elmondtad.
Nem láttad Ellie-t?
Felkelt 6:15-kor, és elment a 6:50-es busszal.
Félre a Greenhough'sban kellett lennie.
Nem is beszélte meg velem.
- Többet kéne beszélnetek egymással. - Nem mondod.
Nem maradok ingyen itthon a gyerekkel, ha ő keres.
A világ nem így működik, ez nem egy fantáziavilág.
Plusz, Yvonne minden héten pénzt kér tőlem takarításra, ami...
Ez elfogadhatatlan számomra, ha Ellie dolgozik.
- Beszélt egyáltalán tegnap este az anyjával? - Gőzöm sincs.
Egyáltalán nem beszéltek egymással? Semmiről? Hahó!
- Jó, akkor rajta fogom számon kérni! - Csak nyugodtan!
Találkozni fogok vele, délutáni műszakom lesz!
Miután megcsináltam mindent mindenki másnak!
Mi van Celiával és a nagypapával?
Csak ülnek az asztalnál, egy szót sem szólnak egymáshoz.
- Történt valami? Fent voltak éjjel, hallottam őket. - Nem hiszem.
Beteg valamelyikük?
Nem, semmi ilyesmi, csak...
Kiderült, hogy van egy öcsém.
Egy féltestvérem, akiről eddig nem tudtam.
Hogyhogy?
Micsoda?
Szeretném, ha találkoznál vele.
Szerintem kedvelnéd.
Szeretne találkozni veled.
Nem értem, miért.
Nagyon, nem is tudom, nyugodt.
Kedves és szokatlan modora van.
Ideges voltam a találkozás előtt, de nem,
csak próbálta megérteni az egészet, bocsánatot kért,
és azt mondta, tudja, hogy ez sokk mindannyiunk számára.
Nagyon éretten kezeli az egészet.
És azt akarod, hogy én is éretten kezeljem?
Nos?
Vagy továbblépünk együtt, vagy...
Nem tudom, mi a másik lehetőség.
Talán elmegyek Caroline-hoz, és ott maradok pár napig.
Caroline egyébként tudja.
Caroline? Mi a fenéért tud róla Caroline?
Gillian beszélt vele, mielőtt elmondta nekem,
miután találkozott Garyvel.
Úgy gondolta, Caroline tudná, hogy mit kell tenni.
Szóval Kate is tud róla, igaz?
- Rajtam kívül mindenki tudta? - Nem.
Nem!
Persze, hogy beszéltem róla Kate-tel, nem tilos, ő a párom.
Megbeszéljük a dolgokat.
Ezt utáltam az apádban.
Hogy megcsalt, és mindenki tudott róla.
Aztán megtudtam, és rájöttem, hogy kinevettek a hátam mögött.
- Vagy sajnáltak. - Ki mindenki?
Mindenki, bárki. Nem is tudom, ti.
Most senki sem ilyen.
Ez sokkolt, Caroline.
Azt hittem, ő más.
Hogy ismerem.
Azt hittem, jobb ennél.
Ha nem láttál valakit 60 évig,
lesznek olyan dolgok, amiket nem tudsz róla.
- Szeretlek. - Tudom.
És szerintem ő is, tudom,
és itt nem rólad van szó, szerintem bele kéne nyugodnod.
Találkozott vele anélkül, hogy elmondta volna.
- Igen, igen. - Tudtad?
Igen, tudtam.
- Miért nem mondtad el te? - El akartam, mondtam Gilliannek:
"Ha nem mondjátok el neki sürgősen, én fogom."
- Minden férfi rossz? - Nem, nem.
Sok férfi igen, de szerintem Alan nem.
Ha így gondolnám, akkor egyenesen elmentem volna hozzá két napja,
kitéptem volna a pacemakerét, és feldugtam volna...
oda, ahová nem süt a nap.
Nincs pacemakere.
Tudom, csak...
Gondoltam, jól hangzana. De tényleg.
Ha egy percig is azt gondoltam volna, hogy szórakozik veled, elintéztem volna.
De szerintem nem, jó ember.
Hibázott, s most biztos mindent megtesz, hogy rendbe hozza a dolgokat,
mert szerintem retteg.
- Retteg, hogy elveszíthet. - Nagyon bölcs vagy.
Vajon kitől örököltem?
Nem tőlem.
Joggal vagy dühös. Megcsalta a feleségét.
Ez nyilván felidéz nálad sok kellemetlen emléket,
de nagyon régen történt.
Ez nem mentség, de akkor sem függ össze veled közvetlenül.
Érted?
Tudom, hogy ez sokkolt, és kiborultál, és átjöhetsz ide pár napra egyedül,
ha szeretnél egy kis időt.
De valójában nem akarod elveszíteni Alant, ugye?
Elrontottam mindent?
Jó darabig elvoltál.
Elmentem autóval a hegytetőre.
- Féltünk, hogy nem jössz vissza. - Felhívtam Caroline-t.
- Jól van? - Kate-nek elege van abból, hogy John egész nap náluk van.
De Lawrence szereti, hogy ott van,
ezért nem tudja rávenni magát, hogy megkérje, álljon odébb.
De ezen kívül semmi új.
Nem akarok kicsinyes lenni.
Nem vagyok Kenneth, Celia. Egyszer fordult elő.
Szégyelltem, megbántam, és nem történt meg többször.
Oké.
Majdnem elfeledkeztem róla.
Talán kiment a fejemből, nem tudom.
Értem.
- Még barátok vagyunk? - Persze, hogy barátok vagyunk.
Rágugliztam.
- Tessék? - Rágugliztam Garyre.
Tudod, mondtam, úgy néz ki, mint aki jól keres?
És tényleg. Övé a Cafe Rapido.
Mobil kávézók.
Furgonból árulnak kávét, tésztát, süteményt,
például vasútállomásokon vagy focimeccseken.
Biztos láttál már ilyet mindenfelé.
- Sosem voltam focimeccsen. - Mindenütt vannak.
Egy furgonnal kezdte 18 évesen,
most egész parkjai vannak országszerte.
Vállalkozó, multimilliomos.
- Tényleg? - Támogat mindenféle segélyszervezetet és jó ügyet.
Övé a huddersfieldi focicsapat!
Meg szeretnéd nézni?
Megpróbálom újra megkeresni.
Alaposan el kell beszélgetnünk valamikor, fiatalhölgy.
- Gillian! - Cheryl!
- Hogy vagy? - Jól.
- Hála Isten! Hallottam a hírt. - Melyiket?
Hogy Robbie-val összeszűrtétek a levet a hátam mögött.
- Szeretnél mondani valamit? - Hát...
Nem tudod, miről beszélek?
Nem, bocs, az nem fog menni. Maga Robbie mondta.
Összevesztünk a konyha miatt. Nem akart pénzt kiadni rá,
azt mondtam: "Ez a baktériumok táptalaja."
Egyik dolog követte a másikat, és kicsúszott a száján.
Szóval azt javasolnám, amikor legközelebb dugtok,
kérd meg, hogy legyen rajta egy ilyen óvszer!
Mert nem kéne összeszedni semmilyen betegséget.
És ha annyira vágysz a szexre, hogy más pasijával kell csinálnod,
hadd adjam neked ezt!
Na, ennyi lenne.
Szép napot! Vigyázz magadra!
Vigyázz, ne menj a közelébe, mert lekapja a gatyádat!
Tudom, pedig úgy néz ki, mint egy bányarém.
Biztos jó feromonokat bocsát ki. Tetszik a cipőd.
Azt mondtam: "Jó."
"Feldughatja a munkáját oda, ahová a majmok a diójukat."
- Elegem van abból, hogy lekezelnek. - Mi történt?
Semmi. Csak azt mondta, mindig csak a baj van velem.
Én! Tudom. Mindig kések. Komolyan?
Kétszer az utóbbi hónapban.
Állítólag mindig visszabeszélek. De csak azért, mert kiállok emberekért,
más emberekért vele szemben, mert olyan, mint egy fasiszta diktátor.
Azt mondtam neki: "Az apám szakszervezeti tag volt."
"Nem kérek bocsánatot."
Aztán nekiállt arról beszélne, mennyi baj van velem.
Szóval azt mondtam: "Rendben, tudja mit?"
"Így mindkettőnknek jobb lesz."
Szóval elvesztetted az állásod.
- Nem, felmondtam. - Neked így hogy lesz jobb?
Több időm lesz, és nem kell annak a baromnak az utasítgatásait hallgatnom.
Te ostoba!
- Hol van Celia? - Még itt volt, mielőtt elbóbiskoltam.
- Kint van a Lexus? - Igen.
- Celia! - Az emeleten vagyok!
- Elmondtad neki? - Igen.
- Jó, és? - Minden rendben.
- Hogyhogy rendben? - Persze rosszul fogadta.
De, nem is tudom, úgy tűnik, Caroline észhez térítette.
És gyere, ezt nézd meg!
Rágugliztam Garyre. Tudod, ki ő?
Nem fogsz hinni a szemednek. Igen befolyásos ember.
Nem fogod elhinni, mit ért el.
- A mindenit! - Igen.
- Istenem! A huddersfieldi focicsapat? - Az övé.
Talán ad nekem állást gyepnyíróként.
Megkérdezzük. Felhívtam, mind elmegyünk pénteken teára.
- Teára? - Vacsorára, étkezésre.
Hét és fél nyolc között.
- El kell mondanom Raffnak. - Igen, én...
Már elmondtam neki. Hallotta, hogy fent voltatok az éjjel,
- és azt hitte, beteg valamelyikőtök. - Hogy fogadta?
Azt hiszem, azt mondta, "nagyon király".
Az, hogy megcsaltad az anyámat az egyik fülén be, másikon ki.
- De amúgy is férfiból van, szóval... - Mit csinálsz?
- Elmegyek Harrogate-be. Szia! - Celia! - Nem akarok cirkuszt rendezni.
Örülök, hogy elmentek vacsorára ehhez a Garyhez.
Látom, mind izgatottan várjátok, és megértem, miért,
nyilván egy nagyon sikeres fiatalember, de számomra nehézséget jelentene.
Ha senkinek sincs ellenére, inkább Harrogate-ben leszek.
Celia, nem azért, mert sikeres, hanem mert a fiam.
Jó, mindenesetre meg fogja érteni.
- Kifejezetten találkozni akart veled. - Te érdekled.
És ezzel semmi gond. Mondtam, nem akarok kicsinyes lenni.
De neked is meg kell értened, hogy nem akarok ott lenni.
És egyébként is másnap lesz az esküvő,
lehet, Caroline azt akarja, legyek ott péntek este, hogy tudjak segíteni.
Rendben, nem megyek el.
De, elmész, ne csináld ezt! Menj el!
Arra gondoltam, főzök mindenkinek ma vacsorára köszönetképpen.
Marhahúst vettem.
- Nem vagy vegetáriánus, ugye? - Nem, csak mogyorót nem ehetek.
Vettem egy ilyet.
Aranyos, ugye?
Mindig is lányt akartam. Persze imádom a fiúkat,
semmiért el nem cserélném őket. De titkon mindig akartam egy kislányt.
De Caroline a fiúk után már nem akart több gyereket.
- Nagyon sajnálom, ami történt, John. - Igen, tudom.
Nagyon kedvesek voltatok.
Kérsz teát?
Tényleg, anya! Mi ez a sztori rólad, a vibrátorról és az óvszerről?
- Mondtam, hogy ne szólj! - Szóval kirúgtak.
- Felmondtam. - Felmondott. - Mi történt? - Semmi.
- Mint kiderült, Cheryl bement a boltba. - Nem mondtam volna el,
ha tudom, hogy így fogsz viselkedni, és megismétled a nagypapád előtt!
- Nyitom. - Én nyitom. - Mi történt? - Nem mondtam volna el, Gillian.
Mi történt?
Történt egy incidens a munkában, amihez köze volt Cherylnek.
Akinek nyilvánvalóan valamiféle borderline személyiségzavara van,
- és ismét félreértett valamit. - De mi történt?
Nem tudom kikapcsolni.
- Nincs semmi látnivaló! - Gillian, jöjjön be az irodámba!
- Jól vagy? - Igen.
Szóval azt mondta, ez az utolsó figyelmeztetés, és felmondtam.
- Várj, miért csinálna ilyet Cheryl? - Mert degenerált.
És hülye, de nem tehet róla.
Hallottam, mi történt, és bocsánatot szeretnék kérni.
Figyelmeztetnem kellett volna, hogy Cheryl...
- Mindenesetre kiköltözött, elment. - Miért?
Ti...
Soha, de soha többé ne vágj nekem ilyen képet!
- Miért, mi történt? - Mondtam.
- Igen. - Elmondtad neki? Mikor?
Garyhez indultunk vacsorára.
- Szóval... - Oké, a mindenit!
- Szóval kiköltözött? - Igen. - Indulnunk kell.
- Bocsánat, később beszélünk. - Rendben.
Szóval elmennek hozzá.
Alan a megszállottja.
Azt mondta, amikor találkoztak, mintha már ismerte volna.
Hogy amint meglátta, úgy érezte, mintha mindig is ismerte volna.
Nem értem, hogy mondhat ilyet.
Csak szegény Gilliant sajnálom. Elvesztette az állását,
aztán Alan arról áradozik, hogy ez a fickó multimilliomos.
- Ez bonyolult... - Biztos Gilliannek is vegyes érzései vannak iránta.
De nem, Alannek fel sem tűnik.
Egyrészt azt mondja, szégyelli, hogy volt ez a kapcsolata;
másrészt úgy tűnik, szerinte ez a fickó a világ közepe.
Bagoly mondja verébnek, hogy nagyfejű, nem?
- Ó, nem! - De igen, ennyi éven át!
És nem én voltam a másik nő, hanem Cheryl.
Robbie-val csak tartottunk egy kis szünetet.
Mert nem tudta tartani a száját az a nagyszájú, alkoholista ribanc.
- Melyik? - Judith.
Ugye, nem fogjátok ezt Gary orrára kötni?
- Mit, a szennyesünket? - Dehogy!
Nehogy azt higgye, bárki is szexel közülünk, nem igaz, nagypapa?
- Hol a fenében vagyunk? - Eltévedtünk.
- Szerintem ez rohadt ijesztő. - Szerintem is.
- Minden csupa sár! - Lehet, rossz felé fordultunk.
A legelső kanyarnál, miután lejöttünk a főútról.
Jókor mondod!
- A picsába, mi volt ez? - Semmi gond, menj csak!
Legrosszabb esetben is Slaithwaite-ben kötünk ki.
- Mintha a Rocky Horror Picture Show-ban lennénk. - Tényleg.
Szerinted Gary bácsi nem transzvesztita, anya?
- Transzszexuális Transzilvániából? - Ott fény van. - Hol?
- Egy Frankenstein-ház tetején. - Tényleg van fény, odanézzetek!
Te jó ég!
- Istenem! - A mindenit!
17 éves voltam, 1983 nyarát írtuk.
És öt nyári munkám volt.
- És az egyik... - Öt, miért? És hogyan?
- Nem tudom. Az egyetemre spóroltam. - De végül nem ment el.
- Nem kellett, nem értem rá, és egyik... - Ezt nem hallottad.
Hallottatok a Luigi'sról?
Egy George Square-i kávézó Halifax belvárosában. Ott mosogattam.
Szóval volt egy régi Gaggia kávéfőző az emeleti raktárszobában,
évek óta csak porfogó volt, nem működött, ősrégi volt,
Isten tudja, miért nem dobta ki, de rájöttem, hogy meg tudom javítani,
felajánlottam érte 5 fontot, mire kinevetett, és azt felelte:
"Gary, ha elviszed innét, adok érte 5 fontot."
- Olasz akcentussal mondta, ha figyeltetek. - Igen.
És éppen akkor a nagyapám, az anyai nagyapám,
nyugdíjba ment, szobafestő volt, és volt egy régi furgonja,
amit hosszú évekig használt, már majdnem szétesett.
Megkérdeztem, megkaphatom-e. Azt mondta: "Gary, adok 10 fontot, ha elviszed."
Tehát...
Volt egy kávéfőzőm és egy furgonom.
Mit csinál velük az ember?
- Összerakja őket, nem? - Igen, egyértelműen.
- Valójában az én ötletem volt. - Mondja ő. - Mert így is van.
És hol találkoztatok?
Á, az egy másik történet.
Hallottatok a Tyson'sról?
Egy riasztókat és védelmi berendezéseket gyártó cég Sowerby Bridge-ben. Nos...
Tudod, hogy értem?
És ez az első kiadás?
Nem dehogy. Isten tudja, mennyit érne az, nem.
Ez az első amerikai kiadás.
És a kiadó a címoldalon tévesen Charlotte Brontënak tulajdonítja.
- Hát nem csodálatos? - De, csodálatos.
Nagyon örülök, hogy megismertelek, Alan.
Úgy érzem, mindent tudni szeretnék rólad.
- És azt akarom, te is mindent tudj rólam. - Hát, igen...
Így lesz, fiam, így lesz.
Jó reggelt!
- Szia! - Mennyi ideje vagy fent?
Nem tudtam jól elhelyezkedni. Aztán megint savam lett.
Aztán felkeltem pisilni kb. 19-szer.
Aztán izgatott lettem, mert ma összeházasodunk.
Olyan egyszerű vagy!
Gondolj bele, alig három óra múlva örökre egymáshoz leszünk láncolva!
- Választottál verset? - Lehet.
Nem akarok egyedül verset olvasni.
- Lehet, írtam egyet. - Tényleg? - Lehet. - Írtál vagy nem?
- Szerelmem, mint egy melegvizes palack. - Ez olyan hízelgő, Caroline!
- Szerelmem, mint egy trikó. - Istenem, a verselés nem neked való.
Hasonlítsalak a Jeep Cherokeemhez?
Mondd csak!
Te jobban...
Jobban...
Jobban tankszerű vagyok, és falom a dízelt ódivatúságom miatt?
- Jó, ezt még nem gondoltam át. - Még van rá három órád.
Caroline!
Arra gondoltam, ezt az öltönyt veszem fel.
Ez volt rajtam, amikor először összeházasodtunk.
- A halifaxi anyakönyvi hivatalban. - Rendben.
- És te? - Mi van velem?
- Mit veszel fel? - Nem megyek.
- Hogy érted? - Nem tudok ott állni mosolyogva.
Abban nem lesz köszönet, ha odamegyek mélabúsan.
Meg kéne erőltetned magad.
- Ez Caroline nagy napja. - Nagy napja?
- Hogy összeházasodik egy nővel? - De...
Nemrég mondtad, milyen jó volt, amikor átment hozzád Kate.
Az akkor volt.
Ó, Celia...
Ne hagyd, hogy az az ügy tönkretegye ezt!
- Hol csináltátok? - Mit?
- Hol szexeltetek Maryvel? - Ebbe nem megyek bele.
Gondolom, nem vihetted hozzátok, mert ott volt Gillian és Eileen.
És ő kivel lakott? A szüleivel, úgyhogy az sem játszott.
- Nem akarok... - A Jessopsnál egy irattartó szekrényben?
A kocsid hátsó ülésén?
Ügyetlenkedve a bugyijával. Valószínűleg ugyanabban az autóban,
amivel Gilliant hazavitted a kórházból, miután megszületett.
Aztán visszamentél Eileenhoz, miközben tőle bűzlöttél.
Én nem vagyok Kenneth.
Caroline születésének estéjén, amikor sok vért vesztettem,
és vérátömlesztést kaptam,
később megtudtam, hogy Kenneth valaki mással volt.
Ugyanazon az éjszakán.
Kórházban voltam, majdnem meghaltam,
ő meg közben dugott az egyik szajhájával.
Tudod, mit tesz ez az emberrel?
Az önbecsülésével? El tudod képzelni?
Abban az évben, amikor Gillian megszületett,
neked viszonyod volt valami titkárnővel.
- Tíz perc, aztán indulhatunk. - Aha.
- Ideges vagy? - Te?
- Elárulhatok valamit? - Mit?
Azt, mennyire hálás vagyok,
hogy megadtad az erőt és bátorságot,
hogy ne titkoljam tovább.
Varázslatos vagy.
- Nagyon csinos vagy. - Emlékszel arra a napra?
Kész őrület volt! Smároltunk az irodádban.
Nem csak smárolás volt az, a melled is megfogtam.
Itt van Alan. Nyitva van!
- Jó reggelt! - Sziasztok!
- Nagyon elegáns valaki. - Igen, nos...
Mi...
Baj van az anyukáddal.
Anya, fel kell öltöznöd.
Nem különb az apádnál.
- Anya, öltözz fel! - Hallottad, mit mondtam?
- Igen, de a mai nap nem erről szól. - Figyelj!
- Ne vedd magadra, de ugye nem baj, ha nem megyek? - De igen, baj.
- Nagyon szeretném, ha ott lennél. - Mindenkinek elrontanám a kedvét.
Az én kedvemet rontod el, ha nem jössz.
- De Kate anyja sem lesz ott. - Azért, mert Amerikában van.
Most dolgozik, de velünk fogja tölteni a nyarat,
és neked éppen ezért kellene ott lenned.
Meglehetősen vártam. Vettem egy ruhát.
- És kalapot. - Jó, akkor vedd fel!
Anya!
El kell választanod a mai naptól, ami történt köztetek Alannel,
mert nem függnek össze.
Nagyon szeretném, ha ott lennél, anya.
Anya, öltözz fel!
Jól fogod érezni magad a barátaiddal.
Emlékszel, mikor letettem a doktorit? Nem jöttél el a diplomaosztóra.
Apa eljött, kérdeztem, hogy hol vagy.
Bocsánatkérően nézett, és azt mondta, nincs itt.
Nyilván összevesztetek. De nagyon szemét módon azt mondtam:
"Nincs értelme itt lenned, ha ő nincs." Ezzel nagyon megbántottam.
Láttam rajta.
Eljött olyan messzire, te nem, és vele voltam szemét.
Az volt életem legnagyobb napja, és nem jöttél el, mert összevesztetek.
Isten tudja, min, de biztos nem gondoltál rám,
amikor úgy döntöttél, nem jössz.
Mindig is én érdeklődtem az iránt, amit csinálsz, nem pedig ő.
Az az alkalom másra utal.
Nagyon vártam azt a napot.
Elképzeltelek titeket Oxfordban, ahogy elviszlek titeket ebédelni,
körbevezetlek az egyetemen, bemutatom a barátaimat.
Nem tudtam, hogy nem jössz, míg meg nem láttam apát
egyedül a Cornmarketen. Óriásit csalódtam.
Kiábrándultam.
Tudom, hogy zaklatott vagy, de ez a kettő nem függ össze,
és ha most is ezt teszed velem,
akkor semmi értelme úgy tenni, mintha bármiféle kapcsolatunk lenne.
Légy szíves, öltözz fel, anya!
Jól van.
Helló! Ez meg mi?
- Zseniális. - Hol van Lawrence?
Nem tudom, szerintem a többiekkel jön.
Hű, nagyi, szép ruha!
- Nem akar jönni. - Miért?
- Én sem akarok elmenni. - Ugyan már!
Itt maradhatsz velem, ha akarsz, kicsim.
De hát meghívtad Angust.
Nem mehet oda egyedül Angus, nem lesz ki mellett ülnie.
- És mi van az anyukáddal? - Minden rendben, nagyi?
Itt maradok.
Meg fogjátok bánni.
Nagyon bánni fogjátok.
Mi történt?
Kérlek, gondoljatok Caroline-ra! Nem ezt érdemli.
Úgy örülök, hogy eljöttél!
- Remekül nézel ki! - Köszönöm!
- Örülök, hogy el tudtál jönni. - Hol van Lawrence?
- Ő nem velünk jött. - Ott jön a nagyival és Alannel.
Nem megyünk be?
Nagyon sajnálom! Próbáltam meggyőzni.
Aztán átjött Lawrence, és ő sem akart jönni.
Akkor nincs értelme itt lenned, nem igaz?
Ha ő nincs itt.
facebook.com/Ziresub twitter.com/Ziresub