A holnap utáni nap
Ez a történet egy meleg, tavaszi estén kezdődik,
a Huszadik Századi Motor alkalmazottainak gyűlésén.
Olyan este volt, melyet sosem felejtek el.
Mikor a társaság tulajdonosa meghalt, a gyerekei vették át
és új tervvel álltak elő, hogy a gyárat üzemeltessék.
A terv az volt, hogy mindenki olyan keményen dolgozik, ahogy csak tud,
de a fizetésükön megosztoznak és a haszon a szükségleten alapul.
Így, akik azt követelték, hogy nekik a legtöbb pénzre van szükségük,
voltak azok, akik a legjobban meg voltak fizetve.
Ez kritikus pillanat a társaság történetében.
Emlékezzenek, mindannyian a többiekhez tartozunk,
az erkölcsi törvény alapján, melyet mind megszavaztunk és elfogadunk.
Én nem.
Én nem fogadom el.
Szavai zavart okoztak...
de úgy állt ott, mint olyan ember, aki tudja, igaza van.
Én véget vetek ennek, egyszer és mindenkorra.
Hogyan?
Megállítom a világ motorját.
Ki ez az ember?
És ezekkel a szavakkal távozott.
Az ezt követő 12 évben kialudtak a fények a nagy gyárakban...
melyek oly szilárdan álltak, mint a tölgyfák, generációkon át.
Kapuik bezárultak, mintha valami csendes erő
élettelen kagylókká változtatta volna őket.
A világ csendben szétporladt, végeláthatatlanul.
A nyílt tengerek többé nem voltak biztonságosak.
A szállítmány többé nem érte el célállomását.
Ragnar, a kalóz újra lecsap
A hiány földön tartotta a repülőket és a többségnek az autózás is túl drága volt.
A szabályozások fojtogatták a szén, gáz, olaj és nukleáris energia termelését.
Gyakoriak voltak az áramszünetek, mert nem állt rendelkezésre réz...
hogy fenntartsák a távvezetékeket.
A Taggart Transzkontinentál, az ország legnagyobb vasútja...
az egyik volt azon néhány dolog közül, ami még működött.
Tűnődni kezdtünk, beszélni kezdtünk arról, amit mondott
és gondoltuk, talán tartotta a szavát...
hogy talán megállította a világ motorját.
Néhányan még próbálták megkeresni, de nyom nélkül eltűnt,
ahogyan sok más ember is.
Tűnődtünk, milyen hihetetlen erő kellett, hogy betartsa ígéretét.
Midas Mulligan a Mulligan Bank igazgatója
Amerika legnagyobb bankja Eltűnt
A legjobbak és legragyogóbbak magyarázat nélkül tűntek el.
Ellis Wyatt a Wyatt Olaj igazgatója
Amerika legnagyobb energiatermelője Eltűnt
Talán az emberek azért tettek fel kérdéseket...
mert tudták, valami kiveszett a világból.
Talán ezért kezdtük el mondogatni.
Dr. Hugh Akston a filozófia professzora
Patrick Henry Egyetem Eltűnt
Nem tehettünk mást, minthogy a fiatal labormérnökre gondoltunk,
aki azt mondta, megállítaná a világ motorját.
Értik, a neve,,,
- Kicsoda John Galt? - John Galt.
Atlasz vállat von
Harmadik rész: Kicsoda John Galt?
Dagny Taggart - a Taggart Transzkontinentál ügyvezető igazgatója
Amerika legnagyobb vasúttársasága Eltűnt
Ne, ne mozogjon.
Miss Taggart, megsérült.
- Maga ismer engem. - Sok éve.
- Ismerem magát? - Azt hiszem, igen.
- Hogy hívják? - John Galt.
A neve John Galt.
Ez miért rémíti meg?
Mert hiszek magának.
- Maga volt, akit követtem? - Igen.
Hol a repülője?
A leszállópályán.
Leszállópálya?
A völgy másik oldalán.
Ott nem... ott nem olt semmi.
Nézze. Gondosan.
Látja a megtört képet?
Azért van, hogy távol tartsa a hívatlanokat.
Akston Szőlőskertek
Hívom Hendricks dokit. Nézd meg, mit tehetsz.
Rendben.
Hé, doki. Igen, a repülő.
Dagny. Jól van?
Dr. Akston az?
Hála Istennek.
Kimentettem a roncsból, amit tudtam.
Mikor utoljára láttam, mondtam, hogy sosem találná meg...
és most itt van a karjaiban.
Kinek a karjaiban?
Az ember, akit keresett... a filozófia hallgatóm.
A férfi, aki feltalálta a motort.
Maga találta fel a motort?
Szerencsés, hogy nem szegte a nyakát.
- Jól van? - Úgy tűnik.
Nos, ezt nem terveztük be.
Ő az én felelősségem lesz.
Hol vagyunk?
A Mulligan völgyben.
Midas.
- Szép mutatvány volt, Dagny. - Mit keres maga itt?
Láttam a repülőjét.
Nem gondoltam, hogy az egyik vezeti...
a két ember közül, aki még hiányzik ebből a völgyből.
Ki a másik?
Hank Rearden természetesen.
Örülök, hogy egyben van.
Hendricks doki várni fogja magát.
Ha addigra talpra áll, hozza el a házamba, ma este.
Előkészítek valamit.
- A maga háza? - Az enyém, igen.
Rendben. Csak nyugodtan.
Üdv, Dagny.
Dr. Thomas Hendricks vagyok.
- Megnézhetném a sérüléseit? - Az idegsebész?
Igen. De itt a völgyben, más orvostant is gyakorlok.
Oké. Ez csak egy pillanatig tart.
Ez egy diagnosztikai eszköz, amit itt, Atlantiszon fejlesztettem ki.
Minden orvosnak kellene egy.
Bámulatos, mit meg lehet valósítani bürokrácia nélkül.
Oké. Jó hírek. Semmi komoly.
Kificamodott bokák, néhány zúzott borda.
Agyrázkódásnak semmi jele.
Szóval, szeretném, ha pár napig nem kelne fel és pihenne.
Hívjanak, ha van valami kérdés.
- Köszönöm, doktor. - Szívesen.
Küldje el a számlát.
Egyáltalán nem. Nem, én... Én magam fizetem ki.
Ezt majd később megbeszéljük.
Az első behatolónk.
- Köszönöm, doktor. - Rendben.
Szóval, maga találta fel a motort?
Hadd vigyem be a szobájába.
- Tudok járni. - Tudom.
Tessék.
- Vendég vagyok, vagy fogoly? - A választás az öné.
Hogy válasszak, mikor egy ismeretlennel van dolgom?
De nem azzal van.
Nem ön nevezte el a John Galt Vonalat rólam?
De igen. De az ellenségem után neveztem el.
Nos, ez az ellentmondás, amit önnek kell feloldania...
előbb, vagy utóbb.
Ön volt az, nem?
Aki elpusztította a vonalamat.
Maga a pusztító.
Pihenjen.
Midas meghívott minket vacsorára.
Lesz pár ember, aki alig várja, hogy találkozzon magával.
Miért kellene bíznom magában?
A világválság súlyosbodott.
És amint az államfő bejelentette, hogy beszédet intézne a nemzethez...
gyorsan elterjedt a hír, hogy egy újabb ipari óriás...
Dagny Taggart is eltűnt.
Időközben a kormányzat újra felemelte a jutalmat...
Ragnar Danneskold, a kalóz elfogásáért.
Dagny. Olyan nő létére, aki az égből pottyant le, átkozottul jól néz ki.
- Köszönöm, Midas. - És maga... maga mindig ugyanúgy néz ki.
Jöjjenek be.
Hölgyeim és uraim, a Taggart Transzkontinentál.
Halljuk, halljuk!
Dagny, csodálatos, hogy itt van.
Élvezze az estét.
Köszönöm, Rebecca.
Itt mindenkinek megvan a maga története.
- Az ott Kay Ludlow? - Egyenesen Hollywoodból.
Ön hogy került ide, Midas?
Én? Megcsináltam a szerencsémet, pénzt kölcsönöztem az embereknek,
hogy házat vegyenek és üzleteket üssenek nyélbe...
és csak azoknak adtam kölcsönt, akikben megbíztam, hogy képesek visszafizetni.
- Persze. - Szívtelennek hívtak, amivel együtt tudtam élni.
De mikor kényszerítettek, hogy kölcsönöket adjak
olyanoknak, akik sosem képesek visszafizetni...
gyorsan leléptem.
Jöjjön. Biztosan éhes.
Mikor a politikusok orvosi döntéseket kezdtek hozni helyettem...
úgy döntöttem, többé nem vehetek részt benne.
Itt a völgyben, én kezelem a betegeimet, a szakértő megítélésemet felhasználva...
nem valamiféle politikai irányelvet.
Dagny, mi sztrájkolunk.
Ami Midasszal történt, ami a dokival történt...
mindannyiunkkal megtörtént.
Egyetlen ember sem tartozik a másikhoz, Dagny.
De azok vannak hatalmon, akik azt akarják, hogy ezt másképp gondolja.
Mi tiszteljük a jótékonyságot és a jóindulatot...
de ennek az adakozó feltételeitől kell függenie...
önkéntesen, nem kierőszakolva.
A hatalom azt próbálja éreztetni velünk, hogy bűnösök vagyunk a sikereink miatt.
És bűnösök vagyunk... bűnösök, hogy feláldozzuk magunkat
és az ő szabályaik szerint dolgozunk.
Ezért vissza kellett vonulnunk, sztrájkba lépni.
De mi van azzal, amit hátrahagytak?
Semmit sem hagytunk hátra, Dagny.
Amit... magunkkal hoztunk az az egyetlen valódi érték.
Dagny, ez az elménk sztrájkja.
Szóval, mit követelnek?
Semmit. Nem próbáljuk értékeinket világ nyakába varrni, amit hátrahagytunk.
Szabadon folytathatják, hogy higgyenek, ahogy akarnak, amiben akarnak.
De ezt a segítségünk nélkül kell tenniük.
Dagny.
Ellis Wyatt.
Ezt el sem hiszem.
Elhagyatottnak éreztem magam.
Befejeztem a John Galt Vonalat, hogy elszállítsam az olaját és maga eltűnt.
Abbahagyta, mikor a legjobban szükségem volt magára.
- Mindannyian ezt tették. - Most már tudja, miért.
Nos, talán, de maga nagyon nehéz feladatot végzett, közel lehetetlent.
Dagny, nem támogathattam egy rendszert, mely eltökélte, hogy elpusztít engem.
Ha hagyom őket... sosem állnak le.
Itt mindenki tudja ezt.
Mi tudjuk mit jelent felépíteni valamit...
és milyen kevés elismerést kap a külvilágtól.
Maga többet érdemel.
Megérdemli, hogy hallja, amit mind hallottunk, mikor megérkeztünk ide...
Szép volt, Dagny. Szép volt.
Mialatt a kormányzat sürgősséggel elfogadta az Acél Egyesítési Tervet...
hogy az acélhiányt nagyobb szabályozással próbálja megoldani,
Ragnar Danneskold újabb rezet szállító hajókat süllyesztett el...
még gyakoribb áramkimaradásokat eredményezve.
Dagny, maradjon egy hónapig...
csak hogy lásson mindent és a végén maga dönthet, hogy marad, vagy megy.
De amíg itt van, követnie kell a szabályainkat.
Első szabályunk, hogy senki sem nyújthat érdemtelenül ellátást másik személynek.
A magam módján fizetek.
Kétlem. Semmije sincs.
- Tessék? - Nos, a pénze itt értéktelen.
Hogy érti ezt?
Nos, itt a Szurdokban, mi arannyal kereskedünk.
Értem.
Akkor megkeresem az ellátás árát.
- Hogyan? - Fogadjon fel.
Főzök, takarítok, mosok cserébe a szobáért és ellátásért...
és néhány ruhadarabra való pénzért.
Maga... tényleg ezt akarja tenni?
Igen.
Akkor fel van véve.
Tessék.
Előleg.
Honnan szerezte ezeket?
A Mulligan Bankból.
Az kinek a háza?
Francisco.
Ő volt az első.
Szóval, lerombolta a hírnevét és a családi rézbányáit a sztrájk miatt?
Nem csak erről mondott le.
Tudja, hogy ő és én hajdan nagyon közel álltunk egymáshoz.
Tudom.
Mit mondott el magának?
Semmi különöset, de a hanghordozása?
Mindent.
Örülni fog, ha meglátja magát.
Ragnar Danneskold?
Dagny Taggart. Csatlakozott hozzánk?
Nem, én nem. Én...
Sztrájktörő?
Betörtem a kapun. Szó szerint.
Szóval egy sztrájktörő.
És maga egy kalóz.
Igaz?
Engem vádolnak azzal, hogy a tengerek nem biztonságosak.
De csak azon hajóknak, melyek olyan árut szállítanak,
melyet a kormány erővel vett el a jogos tulajdonosaiktól.
Én csak visszaadom, amit ellopnak.
És ha ez kalózzá tesz, hát legyen.
Viszlát.
Biztosan.
- Üdv, Miss Taggart. - Ó. Helló.
Ők nem járnak iskolába?
Nem, otthon tanítom őket.
Csatlakoztam a sztrájkhoz, mert nem engedném őket olyan oktatási rendszerbe,
amely nem tanítja meg őket gondolkodni.
Úgy hiszem, akad errefelé néhány kiváló példakép, nemde?
Ó, igen. Vannak. És nagyon boldogok.
- Legyen remek napja. - Köszönöm.
Kösz.
Ahogy a századik évfordulója a Taggart Hídnak,
Amerika legfontosabb vasúti átjárójának, szép csendben elmúlt,
Jim Taggart folytatta a nyilvánosság szándékos félrevezetését...
bejelentve, hogy a rézvezeték hiánya...
nem érinti szükségképpen a minnesotai búza szállítását.
Azt is bejelentette, hogy Dagny meghalt...
és hogy hiánya nincs hatással aa vasút működésére.
Uraim, a tudomány az emberekhez tartozik...
nem egy egyénhez, csak mert ő találta fel.
Mr. Thompson államfő
James Taggart, igazgató, Taggart Transzkontinentál
Dr. Floyd Ferris, társigazgató, Állami Tudományos Intézet
Wesley Mouch, a Gazdasági Tervezés Hivatalának vezetője
A földgolyón élő minden embernek
joga van részesülni a technológiai haladás által létrehozott előnyökből.
Életbe vágóan fontos, hogy fenntartsuk a pozitív közvélekedést.
Jelenleg nem engedhetjük meg a tervezet bírálatát.
Uraim, mindannyian büszkék kell legyünk, hogy új korszakot nyitunk.
A béke ezen új eszközei megvédenek bármely és minden ellenségtől.
Az F Projekt lehetővé teszi, hogy rendet tartsunk az utcákon és megvédjük a közt.
Mr. Thompson...
Jimmy. Sajnálattal hallom a nővére, Dagny elvesztését.
Nagyon hiányozni fog.
Köszönöm. Szeretném, ha tudná...
valóban szükségünk van a Vasúti Egyesítési Törvényre,
hogy megmentsük a szállítási rendszerünket.
Egy mindenkiért, mindenki egyért. Ez itt a kulcs.
Haladjanak a dolgok.
Valójában, kijelöltük Cuffy Meigset, hogy irányítsa a kezdeményezést.
A közjó érdekében.
Teljes mértékben.
Biztosítanunk kell, hogy a beszéd minden hálózaton ott legyen.
Sok szempontból ez a völgy fejezi ki azt,
amit az ön dédapja, Nat, látott országunkban...
szabad lehetőség, ahol jutalmazzák az újítást.
Tudja, ő építette a Taggart Hidat Mississippi felett
és kapcsolt össze egy egész nemzetet a vasút révén.
Mikor a hatóságok próbálták leállítani, harcolt és győzött.
Az a híd még ma is áll.
Igaz. Igaz, de ahogy az ország virágzott,
az emberek egyre több és több hatalmat adtak a kormányzatnak.
A vezetők pedig hatalmuk fenyegetését látták a sikeres üzletemberekben,
így egyszerűen elvették, amit a közjó nevében hoztak létre.
Szóval, meggyőzte a többieket, hogy sztrájkoljanak.
Mindegyiküket meghívtam ide.
Maga... maga az első ember, aki véletlenül került ide, a völgybe.
Ha úgy dönt, hogy marad...
csatlakoznia kell hozzánk abban, amit próbálunk véghez vinni.
Fontos döntést kell meghoznia.
De szeretem a vasutat, amit a dédapám épített.
Jó éjt.
A többieknek is ilyen nehéz volt?
Az első éjszaka az volt.
Ez az a szoba, ahova megérkeznek?
Sosem akartam, hogy foglalja el ezt a szobát.
Jó éjt.
Megéri - Richard Halley Túl leszel rajta - Ellis Wyatt
Reggelre minden rendbe jön - Lawrence Hammond
Francisco D'Anconia rézbányáit...
a világ legnagyobb megmaradt bányáit...
sorozatos robbanások miatt bezárták.
Egyetlen munkás sem sérült meg, de új réz nem volt elérhető.
Francisco.
Két napot késtél. Mi történt?
- Bocs a késésért, John. - Gyere be, hozok egy italt.
De figyelj, azért jöttem, hogy szóljak,nem maradok sokáig.
- Francisco. - Aggódom...
Dagny. El sem hiszem, hogy életben vagy!
És itt vagy.
Most már tudsz mindent.
Most már megérted, miért.
Frisco, tudnod kell, véletlenül vagyok itt. Nem veszek részt a sztrájkban.
Hogy kerültél ide?
Hosszú történet.
A legfontosabb, hogy biztonságban vagy.
Igaza van.
- Később visszajövök. - Akkor rendben.
- És majd el akarok tölteni kis időt veled. - Én is.
- Majd beugrom. - Viszlát, John.
Üdv újra.
Beugrom az erőműhöz, hogy ellenőrizzem a kimeneti szinteket.
- Erőmű? - Igen.
Jöjjön.
A motor elég energiát termel az egész völgy számára.
Valójában el tudná látni az egész nyugati partot.
Hogyan?
Átalakítja a légköri elektromosságot energiává, gyakorlatilag költség nélkül.
- Ez az? - Igen.
El sem hiszem, hogy ez táplálja az egész völgyet.
Semmiféle erő nem képes hozzáférést adni önnek ahhoz a motorhoz.
Engedje meg.
Esküszöm az életemre és az iránta való szeretetemre,
hogy soha nem mások kedvéért élek,
és őket sem kérem arra, hogy az én életemért éljenek.
Még nem.
Mindenki letette ezt az esküt, aki ebben a völgyben él.
Mindenki, kivéve önt.
Nos, én is ezt teszem.
Magamért élek, nem másokért...
csak önnel szemben, én nem hiszek a harc feladásában.
Nos, majd meglátjuk melyikünk téved.
Addig is, tudom, nem mondja ki azokat a szavakat, míg nem értelmezi őket...
úgy, ahogy szánták őket.
Még mindig nem értem, miért nem használsz öszvéreket, Francisco.
Öszvéreket, John? Ezek az állatok nem túl barátságosak.
Pont olyan makacsok, mint a nők.
Frisco, túlságosan sok időt vesztegetsz arra,
hogy így hozd fel a rézércet.
Építened kellene egy vasútvonalat, le az olvasztóhoz.
Tudom, de az olyan nehéz munka.
Emellett a bánya termelése nem igazolja a költséget.
Ez képtelenség. Látod azt a hágót keletre?
Az egy könnyebb emelkedő, puha kőzettel.
Nem igényelne sok kanyart.
Úgy három mérföld vasút, keskeny nyomtáv.
- Van papírja és tolla? - Tessék.
Három év alatt megtérül. Tessék. Nézd.
Itt alagutat kell robbantani, pár száz lábnyi, vagy kevesebb
és acélállványra van szükségem, hogy áthozzam a vonalat a szurdokon.
Lehoznánk ide.
Ez nem olyan nehéz és levágná hajtűkanyarok utolsó mérföldjét.
Három hónap alatt le lehetne fektetni a vonalat.
Miért?
Sorsára hagyni egy egész transzkontinentális rendszert,
három mérföldnyi vasút felépítésért.
Ha meggondolod magad, azonnal felfogadlak.
Vagy Midas adhat kölcsönt, ha magad akarod.
Nem, nem akarom. Még nem.
Bárcsak maradhatnék és sose tudnám mit tesz a fivérem a vasúttal.
Nos, hallhatna róla... minden kisiklás, minden robbanás...
minden tönkrement vonal.
És végül, a Taggart Híd összeomlása.
Ez nem fog megtörténni.
Dagny, Senki sem a meghamisított valóság miatt marad itt.
Nos, vissza kell térnem a munkámhoz.
Élvezd az utolsó hetedet, Dagny.
Íme egy kérdés, önnek:
ha a Taggart Transzkontinentál a saját cége lenne...
felfogadná a testvérét, Jimet?
Istenem, nem. Még pályamunkásnak sem venném fel.
Teljességgel alkalmatlan.
Akkor miért van Jimnek és minden cimborájának olyan nagy hatalma?
Miért van hatalmuk?
Mert támogatnak egy gondolatot, ami rendben van...
elvenni az egyiktől, odaadni a másiknak.
Dagny, egész életében, azt hallotta az emberektől,
hogy segítenünk kell a kevésbé szerencséseken...
hogy az erkölcsi tisztaság mércéje...
nem az, amit megvalósít, hanem amit másokért tesz.
Hallotta, hogy azt mondják...
hogy az embereknek joguk van az élethez, csak mert emberi lények.
És ez nem a jog, hogy kiérdemeljük az életet, ez egy jog egy élethez,
melyet megkövetelnek öntől, hogy biztosítsa a számukra.
Nos, lát itt közös motívumot?
Mások szükséglete az első, a magáé másodlagos?
A filozófiájuk azon alapul, maga mennyit áldoz fel más emberekért...
nem azon, mit visz véghez.
Ez a filozófia nem működik.
Kivéve ha folytatja a munkát és dolgozik és dolgozik és dolgozik...
és próbál legyőzni minden akadályt, melyet ő maga elé állítanak.
És nem számít mennyit vesznek el magától...
számolnak a maga munkaerkölcsével, a tisztességével...
a vágyával, hogy teremtsen.
De szeretem, amit csinálok.
Tudom. Igen. Akárcsak John.
Igen. De ő visszautasítja, hogy elfogadja az elképzeléseiket.
Visszautasítja, hogy a képességét, a motorját
a rendelkezésükre bocsássa.
Amíg maga továbbra is elfogadja ez..
ők továbbra is kihasználják a maga különleges képességeit.
Míg Thompson és cimborái megbújtak
a Wayne-Falkland Hotelben, New Yorkban,
hogy előkészítsék a nagy beszédét november 23-án,
Henry Rearden folytatta a keresést Dagny Taggart után.
John, ez Hank Rearden, az egyetlen ember, akit még idehoznál,
akit rövid ideig akartál.
Talán Francisco meg tudja győzni.
Talán.
Szóval, hogy ment az előadás ma este?
Nos...
John, mi a baj?
Valamit forgatsz a fejedben.
Túl jól ismerlek, barátom.
Itt mindannyiunk közül...
tudom, hogy te adtad fel a legtöbbet.
Jól vagyok, John.
Ideje megszerezni Hanket.
Kifogytunk a csokis süteményből.
Megijesztett.
Mit csinál?
Nos, már mondtam magának. Figyelem.
Nem tudtam aludni.
Forog az agyam. Maga?
Nos, van egy idegen a házamban.
Mikor látott engem először?
Jól emlékszem rá.
Ott állt a Taggart utas peronján.
Estélyi ruhát viselt és egy kendőt...
és ha a kendő lejjebb csúszott volna...
ott állt volna mezítelenül.
És oda tartozott.
Nem valami selyemfüggönyös szalonba, hanem oda.
A sínek közé.
Látta a repülőt, ami ma a völgy felett körözött?
Igen.
Hank Rearden volt az.
Hank jó ember.
Előre látva a nagyobb nyugtalanságot, az Állami Tudományos Intézet
elkezdett kifejleszteni nyers, de halálos tömegoszlató eszközöket.
Mivel az Egyesítési Bizottság képtelen volt
megtisztítani a sziklaomlás által elzárt a Taggart Alagutat,
az országon keresztüli szállítás megbénult.
Szóval, Dagny...
Meghozta a döntését?
Hmm. Azt hiszem.
De nem vagyok biztos.
És túl fontos, hogy ne legyek benne teljesen bizonyos.
Ha bármely kétsége
konfliktusba kerül a szíve és az elméje között...
kövesse az elméjét.
Nem ezt a tanácsot vártam.
Folytassuk, míg el nem jön az ideje.
Ma este még itt vagyunk magával.
Francisco, visszajön pár hónap múlva.
Legkésőbb novemberben.
És John, ezúttal nem tér vissza New Yorkba, ugye?
Még nem döntöttem el.
Nem gondolkodik azon, hogy visszatér abba a pokolba, ugye?
De igen.
De John, miért?
Nos, egyszer már mondtam, döntöttem.
De itt van mindenki, kivéve Hanket
és ő is hamarosan itt lesz.
És Dagny, ha így dönt.
A munkájának vége. Nincs több keresnivalója odakint.
Tudom.
Amint a vasutakat államosítják, minden összeomlik.
Miért kockáztatnál?
Komolyan veszik az eltűnéseket.
Gyanítanak valamit. Pont neked nem kellene ott lenned.
Az infrastruktúra darabokra hullik.
Csak fizikai kockázat, ha a komplex gépezet vak bolondok kezében van.
Kockáztat minden alkalommal, mikor vonatra száll.
Egyik összeütközés jön a másik után.
Nem is említve, hogy az ÁTI fegyvereit tesztelik a nyugalom fenntartása miatt,
ahogy mondják.
Ha visszamegyek, nem a sztrájk miatt lesz.
Az egyetlen dolog miatt lesz, amit magamért akarok.
Lázadások lesznek.
Az áramellátás is akadozik.
Az élelmiszerellátó lánc megszakadt.
Hamarosan csak heti egy vonat lesz, aztán már csak havi egy
- és aztán a Taggart Híd összeomlik. - Nem.
Nem, az nem fog megtörténni.
- Akkor meghozta a döntését. - Meg.
Amíg élek, nem fogom otthagyni a csatát, amit meg kell vívnom.
Visszamegy, Dagny és mi majd itt várunk magára.
Meg kell beszélnünk a távozása feltételeit.
Először is, a szavát kell adnia, hogy nem árul el semmit a völgyről.
Nem fedi fel az indítékainkat...
a létezésünket, a hollétét az elmúlt hónapban,
- senkinek, semmilyen indokkal. - A szavamat adom.
Másodszor, nem próbál meg újra hívatlanul visszajönni.
Eldöntötte? Visszamegy?
Igen.
De Frisco azt mondta, veszélyes a maga számára,
nem akarom, hogy menjen.
Nem magától függ.
Az én kedvemért megy.
Nem, az enyémért.
Látjuk majd egymást?
Nem.
Figyelni fog engem?
Inkább.
Miért?
Hogy ott legyek azon a napon, mikor úgy dönt, csatlakozik hozzánk.
Mi van, ha azt mondom, sosem csatlakozom magukhoz?
- Az hazugság lenne. - John, a kockázat.
Nem tenném, ha nem lenne vele önző célom.
Miféle önző cél?
Azt akarom, hogy itt legyen.
Biztosnak kell lennem, hogy nem talál vissza.
Talál egy Taggart állomást a városban.
Ne keressen.
Ha szüksége lesz rám, engem lesz a világon a legkönnyebb megtalálni.
- Hank. - Dagny?
Annyira sajnálom.
Semmi baj. Nem kell mentegetőznöd.
Valamit el kell mondanom neked.
Csak örülök, hogy hallom a hangodat,
és tudom, hogy jól vagy.
Amin együtt átmentünk olyan emlék, amit sosem feledek.
- Annyira sajnálom, Hank. - Boldog vagyok, Dagny.
Sietnem kell. Frisco vár.
Hamarosan látjuk egymást.
Kicsoda John Galt?
Jim Taggart sajtókonferenciát ütemezett be,
bejelentendő nővérének, Dagnynak, hirtelen visszatérését New Yorkba.
Ezalatt számos Rearden acélmunkás halt meg, védelmezve egy acélhutát,
a kormányzat támogatta szakszervezeti banditák erőszakos átvétele ellen.
Ugyanekkor az elterelt Taggart vonatok
leálltak az égetően szükséges minnesotai búza keleti partra szállításával.
Dr. Robert Stadler az Állami Tudományos Intézet igazgatója
John Galt volt fizika professzora
Nem szoktam hozzá, hogy elrángassanak az ÁTI-től mindenféle indok nélkül.
Á, Dr. Stadler. Pontosan.
Amiért még inkább hálás vagyok önnek.
Miért vagyok itt?
Kísérjen el. Öt perc múlva másik találkozóm van.
Dr. Stadler, jobban, mint valaha...
a kormányzatnak erőt kell felmutatnia, egységes frontot,
hogy alátámassza az emberek bizalmát.
Az államfőnek impozáns elképzelései vannak a jövőre nézve.
És teljes támogatást vár az Állami Tudományos Intézettől,
név szerint a maga teljes támogatását, a jelenlegi projektünkkel kapcsolatosan.
A támogatásomat, mire?
A részleteket később megkapja.
Most hallgasson figyelmesen, doktor.
Amit most megosztok önnel, az szigorúan bizalmas
és kritikus a nemzet jólétére nézve.
"F tervezet"?
De hiszen ez olyan, mint egy kínzószerszám.
Miért nem szóltak nekem erről?
Hogy merik arra használni a kutatásomat, hogy létrehozzák ezt a fegyvert?
Nem azért töltöttem nyolc évet, hogy lássam a kutatásomat ezzé válni.
- Úgy értem, én... - Az aláírása, doktor.
A nyilvánosságnak tudnia kell,
hogy az adót olyan ÁTI kutatásra költötték, ami a közt szolgálja.
Azért alapítottam az ÁTI-t, hogy kiterjesszem a tudomány határait.
Ez nem a gyakorlatiatlan idealizmus ideje.
Az F tervezet indítéka nem vita tárgya.
Tekintse úgy, hogy tájékoztatták, doktor.
Mi van, ha nem akarom támogatni?
Mi van, ha nem értek egyet ezzel az irtózattal?
Nos, akkor.
...minden eljárást.
Már hírek szerint Thompson államfő azt mondta,
nincs belföldi probléma a repülés biztonságával,
a tegnapi Amalgamated Airlines baleset ellenére, melyben 35 utas halt meg.
Csak csinálja, Eddie.
Cuffy Meigs a Vasúti Egyesítési Terv igazgatója
Maga évekig Dagny jobb keze volt, szóval, megoldja.
Eddie Willers
a Taggart Transzkontinentál ügyvezető igazgatójának asszisztense
- Dagny... - Egy perc és az öné leszek.
Csak vegye le az Üstököst a holnapi és a keddi menetrendről.
Küldje a mozdonyokat Arizonába a grépfrút különvonathoz
és küldje ki az utasításokat azonnal.
Semmi ilyesmit nem teszel.
Minnesotának szüksége van a vonalra, hogy elszállítsa a termést.
Küldje az utasításokat.
Elnézést.
Hála istennek.
- Dagny, azt hittem... - Nem küldesz semmiféle utasítást.
De őt Washington küldte ide, hogy felügyelje a Vasúti Egyesítési Tervet.
Nem Washington irányítja ezt a vasutat. Én irányítom.
Dagny.
- Én... - Jim.
Hallottam a jó híreket, hogy rendben vagy.
Én...
Örülök, hogy visszatértél. Élve.
Van pár sürgős... a legsürgősebb dolog most az...
hogy sajtótájékoztatót tarts és elmondd, hogy nem mondtál le.
- Nem tartok sajtótájékoztatót. - Nem, ez kell. Ők mind...
Nem fogom nyugtatni a közvéleményt az iparágunk állapotáról, Jim.
Mi ez a Vasúti Egyesítési Terv?
Egy új nemzeti rendszer, ami három hete lépett hatályba...
melyet helyeselni fogsz és értékelni és rendkívül jónak találod majd...
a Taggart Transzkontinentál számára.
Mi ez?
Tisztában vagy vele, hogy vészhelyzetben vagyunk, igaz?
Az ország számára kiemelten fontos megvédeni a szállítmányozási ipart.
A nemzeti fennmaradás érdekében...
Mi a terv? Mit tesz?
Az ország minden vasútját egyetlen csapatba egyesítették.
Összesítve az erőforrásaikat.
Ti államosítottátok a vasutat?
Nem nyúzza le az önök hátát.
Cuffy. Cuffy, kérlek.
Dagny, a törvény szerint...
az összes bevétel továbbítva lesz...
a Vasúti Összevonó Testülethez, Washingtonba...
ahol aztán szétosztják egy sokkal modernebb elosztási elv szerint...
Miféle elv?
Tudod... Tudod, jól vagyunk.
Ez jó az üzletnek.
Tudod, mi... mi remekül csináljuk.
Majd később befejezzük.
Kalifornia
Látja, amit én látok odafent, főnök?
Az elektromos vezeték életveszélyes.
- A váltók kivannak. - Nem az én hibám!
Nézze, boldoguljon egyedül.
- Üzemeltetés. - Eddie Willers az?
Hé, nem az én dolgom elmondani, de senki más nem fogja.
- Katasztrófának nézünk elébe. - Ki az?
Pályaőr vagyok a maguk kaliforniai részlegében. Maradjunk ennyiben.
Azt mondják az Egyesítési Bizottság utasításai...
és törődjek a saját átkozott dolgommal.
- Hogy hívják? - Az nem számít. Kilépek.
Sok szerencsét.
Várjon!
Thompson PR emberei teljes erővel népszerűsítették nagy beszédét...
azt jósolva, hogy ez lenne a legnézettebb a tv-sugárzás történetében.
Mondja meg annak a kis szélhámosnak, már megszereztem gyorsított eljárással.
Én csak...
Ez teljes katasztrófa, Jim.
Miről beszélsz? Miféle katasztrófa?
A ti Vasúti Egyesítési Tervetek.
- A szakadék szélén táncolunk. - Micsoda?
A testület elrabolta az összes tekercselt árunkat.
A termés ott rohad Minnesotában.
És nincs rézvezetékünk, ami kell, hogy üzemeltessük a vonalakat.
Ez nem igaz.
A projekteket aszerint rangsorolják, mi létfontosságú a közjólét számára.
Némelyiknek ki kell várnia a sorát.
Mondd ezt annak a családnak, amely már majdnem kifogyott az élelemből.
Ne, ne. Ne légy ilyen drámai.
Drámai? Mire gondolsz?
Mi vagyunk az utolsó vasút, ami képes elszállítani a termést.
Ha nem küldünk oda vonatot, a keleti part kifogy az élelemből.
Szóval, mit akarsz tenni? Te vagy itt a probléma megoldó.
Igen, én.
És mi van, ha egy ha egy reggel felébredtem és azt mondtam...
"Ma nem fogok módot találni"?
Mi van, ha csak hagyom?
A pokolba, egy hónapra eltűntél, ki tudja, mit csináltál.
Mit gondolsz, ki vitte itt az üzletet?
Senki.
Igen. Ezt újra le kell ellenőrizni, Eddie. Rendben?
- Rajta vagyok. - Köszönöm.
Mi a helyzet? Visszaadták a tekercselt árut?
Nagyon fontos vacsora lesz holnap este a Wayne-Falklandnál.
Megígértem a fiúknak, hogy ott leszel.
Komolyan, Jim. Egy vacsora? Van elképzelésed arról, mi folyik itt?
- Ott lesz Thompson belső köre. - Miért?
Beszélnünk kell a termés elszállításáról.
Benne akarsz lenni a döntésben, nemde?
Egy vacsoránál fogják eldönteni, hogyan mentsék meg a termést?
Ha tényleg segíteni akarsz a famer barátaidnak, itt a lehetőség.
Barátok? Ők ügyfelek, Jim.
Figyelj, ez formális, de ne játszd túl.
Örülnének neki.
Mondd, hogy csak viccelsz.
Senki, még Dagny Taggart sem...
fogja tagadni, hogy itt az idő, mikor szükséges...
részeket feláldozni az egész kedvéért.
Miféle részekről beszél, Mr. Meigs?
A beteg részekről, természetesen.
Mint Minnesota.
Őket kell feláldozni, hogy megmentsük az egészet...
az egész rendszert.
Feláldozni Minnesotát?
Nos, igen.
Érintetlenül kell hagynunk az országot átszelő útvonalat..
arra az esetre, ha csapatokat kell mozgatnunk az államok között.
Megérti. Egyensúlyban tartani a béke fenntartását a fellendüléssel.
Fenntartani a rendet.
Ha elvágják Minnesotát, elvágják a búzaellátást.
Képesek lehetnek feláldozni egy kezet vagy egy lábat...
de nem menthetik meg a testet feláldozva a szívét vagy az agyát.
Nos, tárgyalunk...
a helyi farmerekkel északkeleten, hogy növeljék a mennyiséget.
Számítunk rá.
Ott nincs elég farmer, hogy ellásson ilyen méretű népességet.
Tudja, Miss Taggart...
ez hatalmas felelősség...
meghozni a döntést emberek milliói...
életéről, vagy haláláról...
ezreket feláldozni, ha szükséges.
De bátornak kell lennünk így cselekedni.
Gyakorlatiasnak kell lennünk, tudományosnak.
- A közjólét az egyik - Fejezd be, Jimmy.
Legnagyobb...
Cuffy, baj van Kaliforniában.
Az uniótól való elszakadásról beszélnek.
Oregont elözönlötték a bandák.
Két adófelügyelőt meggyilkoltak.
Bocsássanak meg.
Cuffynak igaza van.
Hozzuk el a vasúti állományt Minnesotából.
Eddie. Mi az?
Mennyi ideje?
Tíz percen belül ott leszek.
- Bocsássanak meg uraim. - Dagny?
- Da... Dagny, hová mész? - Ülj le, Jimmy fiú.
Ejtjük Minnesotát.
- Jeff. - Miss Taggart.
- Mi a baj? - A váltójelzők halottak.
Négy érkező szerelvényem van, két induló, minden lefagyott.
Nem tudom kihozni őket az átkozott alagútból.
Nem tudjuk megtalálni a hibát a rendszerben.
Én mondom, Miss Taggart, nincsenek irányelvek ilyesféle vészhelyzetre.
Majd én kézbe veszem.
Eddie, hol van a rendszermérnök?
Nem találom.
Hívd a Chicago Southernt.
Mondd, hogy szedjék ki az övéket az ágyból és hozzák le ide.
- Mondd, hogy kifizetem, bármennyi lesz. - Rajta vagyok.
Létrehozzuk a saját irányelveinket, Jeff.
Hozza ki ide az összes, nem adminisztratív emberünket... mindet.
Pályamunkások, pályabejárók, mindenkit a terminálban...
- Itt akarom őket látni, most. - Itt?
Én vagyok a felelős. Hozzon minden fényforrást és lámpást, amit csak talál.
Aztán szerezzen piros és zöld celofánt és ragasztószalagot.
- Lámpások? - Lámpások. Induljon.
- Igen, asszonyom. - Mit keresünk itt, Miss Taggart?
- Járatjuk a vonatokat. - Hogyan?
Kézzel. Minden váltóhoz odaállítok egy embert egy lámpával.
- Ez egész éjszaka eltarthat! - És holnap egész nap, ha ez szükséges.
De ezek a vonatok járni fognak. Bocsánat.
Befelé! Hé, hé. Gyertek be fiúk.
- Hé, figyelem fiúk! - Hé.
Dagny Taggart vagyok.
Az utasítások, amit kapni fognak, tőlem jönnek.
Akik kiadják, az én utasításaim alapján cselekednek.
A torony igazgatója jelöli ki a váltóőröket a posztjaikra.
Mindannyiukra számítok...
hogy gördítik a vonatokat és...
Valami baj van, Miss Taggart?
Kezdje el. Jelölje ki a posztokat.
- Csináljuk. - Menjünk!
Hé, látom a jelet!
Működik! Valóban működik!
Csirkefogó.
Kicsoda John Galt?
Mikor a Rearden acélgyárak elcsendesedtek...
Hank eltűnése után...
az Egyesítési Bizottság kapzsi, önző kapitalistának nevezte...
míg Thompson megígérte, újabb reformokat jelent be helyreállítandó a dolgokat.
Ugyanekkor Cherryl Taggart, Jim felesége...
megtudta, hogy egy szélhámoshoz ment hozzá.
Jim Taggart nem az az ember volt, akinek gondolta.
Taggart felesége meghalt
- Floyd? - Hé, Jimmy.
Épp most olvasom a cikket Cherrylről.
- Igen ez... Nem, nem az én hibám. - Persze. Persze.
- Semmi közöm hozzá. - Hogyne.
Ez tragikus. Én csak...
A nővéred segíteni fog Thompsonnak, igaz?
Igen. Nem, én majd... Úgy értem, igen.
- Majd ráveszem, hogy mellé álljon. - Rendben.
Igen.
Ez majd segít a szegényeken.
Ez olyasvalami, amit tudnod kellene.
Mindig olyan átkozottul aggódsz, hogy elrejtsd a tényt...
hogy a szegénynegyedből jöttél.
Zseni vagyok! Több pénzem van, mint amennyit el tudsz képzelni.
Több, mint annak a koszos gépésznek, Reardennek és a nővéremnek.
Bármit is csinálnak, és vissza tudom csinálni, csak úgy. Csak úgy!
Mint eltörni egy gerincet.
- Gerinceket akarsz törni? - Istenem, sose mondtam ilyet.
Tudod, hogy sosem mondtam ilyet. Nem így értettem.
Mi... mi baj van veled?
Velem mi a baj?
Bocsánatot kérni jöttem. Nincs rá okod, hogy megbocsáss.
Csak megtudtam az igazságot rólad és Jimről.
Tudom, hogy te működteted a vasutat...
és te vagy, aki felépítette a John Galt Vonalat.
Meg tudsz nekem bocsátani?
Persze, hogy megbocsátok.
Köszönöm, Dagny.
Lehet, hogy kicsit csökkenteni akarja.
Mr. Thompson a tudomány és az ipar között foglal helyet.
Dr. Stadler, kérem.
A Mr. Thompsontól balra lévő székre.
Miss Taggart, jobbra.
Kezdjük.
Húsz másodperc.
Vendég vagyok, vagy fogoly?
A választás az öné.
Tíz...
Nem ön nevezte el a John Galt Vonalat rólam?
De az ellenségem után neveztem el.
Nos, ez az ellentmondás, amit önnek kell feloldania.
Négy...
- Három... - Nem veszek részt ebben.
Nem?
Ez nem csak az újságoknak szól, Miss Taggart. A nagyközönségnek is..
- Dagny, az isten szerelmére! - Cherryl jobbat érdemelt.
Hozzák ide vissza! Hát nem maradt az országban egyetlen elme sem?
- Dagny! - Hölgyeim és uraim, Thompson államfő.
Jó estét, amerikai honfitársaim.
Ma este...
Hölgyeim és uraim...
Mr. Thompson ma este nem beszél önökhöz.
Az ő ideje lejárt.
Évek óta kérdezgetitek, "Kicsoda John Galt?"
Feltették ezt a kérdést kétségbeesetten és lemondóan...
mikor a gyárak bezártak, az áruk elfogytak...
az állások eltűntek.
Az életetek sokkal nehezebbé válik...
ahogy világuk éltető ereje elapad.
Felteszik ezt a kérdést, anélkül, hogy választ várnának.
Itt vagyok, hogy megválaszoljam.
Itt John Galt beszél.
Mr. Thompson nem fogja elmondani az igazságot világotok kríziséről.
Én igen.
Észrevettétek, hogy miközben körülöttetek minden hanyatlik...
egy dolog még mindig növekszik?
Az uralkodók hatalma.
Egyik tervük és irányelvük sem...
oldotta meg a problémáitokat, vagy tette jobbá életeteket.
Az egyetlen eredmény a növekvő hatalmuk felettetek...
a szabadságotok árán.
Tudjátok, miért?
Hatalmat adtatok a kezükbe.
Tőletek követeltek áldozatot...
ti pedig azt hittétek ez nemes.
Azt mondták, ha önmagatokért és családotokét dolgoztok...
akkor önzők és nemtörődömök vagytok.
És arra késztettek titeket, hogy szégyenkezzetek.
Az ipar vezetőit kapzsi kizsákmányolóknak állították be...
az Ellis Wyatteket, a Hank Reardeneket.
És ti újra egyetértettetek.
Aztán feltettétek a kérdést...
"Miért tűntek el ők és a hozzájuk hasonlók?"
Én vettem el őket tőletek.
Teljesítményük alkotó elméjükből származott.
Amint megértették, hogy a próbálkozás, hogy irányítsák munkájukat...
próbálkozás volt, hogy irányítsák elméjüket...
távoztak.
A sztrájkoló emberek önmagukért dolgoztak...
saját elképzelésükért, amíg lehetséges volt.
Mikor elfogadták a megbecsülést, amit kiérdemeltek...
fellázadtak a bűnösség ellen, amit ti éreztettetek velük sikereik miatt.
Arra számítottatok, hogy ők tovább termelnek...
tovább gondolkodnak...
még mikor ti önzőnek mondtátok őket.
Én megmutattam nekik, hogy meg lesznek büntetve az erényeikért...
és megmutattam nekik, milyen ördögi is ez.
Küldetésem lett, hogy segítsek ezen hősöknek nemet mondani.
Minden gonosz győzelméhez...
jó emberek hozzájárulása kell.
Csatlakoztak hozzám, hogy szabadon alkossanak...
kereskedjenek, együttműködjenek és versenyezzenek egy helyen...
ahol a jogok védelem alatt állnak.
Ne próbáljatok megtalálni minket.
Ne próbáljatok alkudozni a visszatérésünkért.
Álljatok félre az utunkból.
Mindenkinek, hangom hatósugarában...
most van választása.
Ha úgy döntötök, támogatjátok a lemondási szándékot, amit az Állam kikényszerít...
a játékuknak vége.
Világotok lefelé haladó spirálban van...
és egyenesen a pusztulás felé haladtok.
De ha osztjátok sztrájkunk értékeit...
ha hiszitek, hogy életetek szent tulajdona...
nektek, hogy a legjobban kihasználhassátok...
ha saját elmétek döntése alapján akartok élni...
nem az Állam rendeletei által...
akkor kövessétek nyomainkat.
Ne támogassátok saját elnyomóitokat.
Ne hagyjátok, hogy a rendszer kihasználjon titeket.
Alakítsátok meg saját közösségeteket szétporladó világotok határain.
Uraitok a ti béketűrésetek által tartanak kézben titeket...
hogy hordozzátok a terheket, melyeket rátok raknak...
nagylelkűségetek által, mikor a kétségbeesés sírását halljátok...
és mindenekelőtt ártatlanságotok által...
mely nem képes felfogni gonoszságuk mélységeit.
A világ, melyben éltek az a világ, melyet ők akartak.
Hagyjátok ott nekik.
Akik elhagytak titeket, égnek a vágytól, hogy egy jobb világot építsenek...
a szabadság és a lehetőség világát...
egy világot, mely a kölcsönös tiszteletre épül.
Abban a világban ti reggel felkeltek...
olyan szellemmel, melyet gyerekkorban ismertetek...
a lelkesedés és a kaland szellemével...
és a bizalom, melytől a világ az, ami...
és ott vár rátok, hogy felfedezzétek.
Ebben a világban nem alamizsnát kaptok, sem szánalmat...
sem bűnbocsánatot...
de megbecsülést, tiszteletet és igazságot.
Ne hagyjátok a tüzeteket kialudni, csiholjátok pótolhatatlan szikrákkal...
a zűrzavarban és kétségbeesésben.
Legyetek biztosak utatokban.
A világ, amire vágytok, győzedelmeskedhet.
Létezik. Valóságos. Lehetséges.
Az tiétek.
Gyerünk, menjünk.
Ez csak úgy megtörtént? Állítsák le azt az átkozott zümmögést!
Térjünk vissza az eredeti programra.
Valakinek vennie kell a bátorságot, hogy kimondja az igazat.
"Legyenek biztosan útjukban.." Csak ennyit tud?
Ha ez a beszéd nem intézi el Thompsont, nem tudom, mi fogja.
Ez nem vicces. Az amerikai embereknek szükségük van kormányzatra.
Szerintem az egyik legritkább dolog ebben az országban most a bátorság.
Szerintem ma sokat láttunk belőle.
Ha nem tudtuk lekapcsolni, úgy néz majd ki, hogy mi hagytuk jóvá a beszédet.
Maga átkozott bolond! Inkább azt akarja, hogy azt higgyék, nem mi hagytuk jóvá?
- Tegyetek szájkosarat a kommentátorokra! - Nézze. Galt csak egy ember.
Nem tudom, ki az ördögnek képzeli magát, de el kell fogni, megalázni!
- A közvélemény ezt nem fogja elhinni! - Nem, nem, nem, nem.
Ez a beszéd túl nagy falat nekik. Tudják mit?
Galtnak egy dologban igaza volt. A közvélemény nem gondol magára.
Irányítani kell őket.
Mit javasol, mit tegyünk, Floyd?
Most adta meg önöknek a választ.
- Mi többet kell még tudniuk? - Dagny, alkut fogok kötni vele.
Jó éjt, uraim.
Dagny, köszönöm, hogy nyíltan beszél.
Csak azt akarom, tudja, hogy bízhat bennünk.
Nem vagyunk az ellenségei.
Követtünk el hibákat. Mi is csak emberek vagyunk!
Találják meg és aztán kössenek vele alkut.
Nem hiszem, hogy olyasvalaki, aki nyitott a megegyezésre.
Csak óvatosnak kell lennie ezzel, oké?
Mindenki nyitott rá, hogy alkut kössön.
Ő is közülük való.
Csak figyelje. Szerintem ő talán képes segíteni nekünk.
Egyetértek.
Mr. Thompson kijelentette, "Nincs szükség aggodalomra."
Kiemeli, hogy a nyilvánosság ne vonjon le semmilyen hibás következtetést...
megőrizve a felvilágosult tolerancia és fegyelem érzékét.
Thompson szerint, "Úgy kell tekintenünk mint egy nézőpontot a véleményfórumon".
"Az igazságnak több oldala van. Pártatlannak kell lennünk. "
Nem. Nem.
- Galtot akarjuk! - Igen!
- Galtot akarjuk! - WGaltot akarjuk!
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
Galtot akarjuk!
Ezt hallottuk az utcákon. Ez hallottuk online.
Ezt hallottuk mindenhol.
Az emberek Galtot akarták.
Kicsoda John Galt?
- Én vagyok John Galt. - Én vagyok John Galt.
Én vagyok John Galtl
Ó, te. Thompson napjai meg vannak számlálva
Kicsoda John Galt?
Azt kell mondanom önnek, ahogy magam is megfigyelem...
Arra gondolok, "Sikítsd! Kiáltsd!"
De ha én ily módon cselekednék... pontosan rossz módon.
Mert senki sem hallaná meg, és úgy nézne rám, mint egy őrültre.
Végre valaki kimondja az igazságot...
és úgy mondja ki, ahogy az ki kell mondani.
A hatalom a látványból jön, nem a hangerőből.
Galtot akarjuk!
Én pedig meg akarom állítani.
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
Hozzák ide Dagny Taggartot.
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
Nem kell állást foglalnia.
Csak azt akarom, tudja, készen állok találkozni az ő feltételeivel...
bármik is azok.
Tényleg nem tudok segíteni magának.
Megpróbáltuk, de nem találtuk Mr. Galtot.
Nos, úgy gondoljuk...
Mr. Thompson arra céloz, reméljük életben van.
Miss Taggart, békés ember vagyok.
Egyszerűen csak segíteni akarok neki.
Mi van, ha valaki, aki nem olyan barátságos, mint Mr. Thompson...
megtalálta őt előttünk?
Csak gyűlölök belegondolni...
Na, Floyd.
Anyagi ellenszolgáltatást is felajánlunk.
Nem tudnám, hogy segítsek magának.
Gondolja, hogy hazudik?
Tudja, merre van Galt.
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
John Galt ma milliók...
érzéseit képviseli és emberek millióit...
akik belebetegedtek és belefáradtak a végtelen harcokba...
polgári szabadságunk elleni támadásokba...
a helytelen működésbe, mely a gazdaságban történik...
a szegénységbe, ami következik.
És ezek azok az emberek, akik kimondják és egy hangra volt szükségük.
John Galt, sok tekintetben ez a hang.
Hé!
Úgy féltem. Figyelmeztetnem kellett téged.
Nem kell megmagyaráznod, de követtek.
Nem hiszem. Vigyáztam...
Egyetlen dologban jók, a szaglászásban. Bármely percben itt lehetnek.
- Akkor azonnal tűnjünk el innen. - Nem. Nem.
Mostantól el kell hitetned velük, hogy az ő oldalukon állsz...
- hogy az ellenséged vagyok. - Micsoda?
Ha így teszel, esélyem van túlélni.
Élve kellek, de nem gondolkodnának, hogy ártsanak neked vagy rosszabb.
És azt nem bírnám ki.
Ha meghallom, megölöm magam és ott helyben megállítom őket.
Győzd meg őket, hogy gyűlölsz engem.
- Meg kell tenned. Érted? - Megteszem.
Szóval ilyen helyeken éltél az elmúlt években?
Nos...
többnyire ilyeneken.
A motor!
- El kell rejtenünk. - Semmi baj.
Mr. Galt! Nyissa ki, uram.
Rendben. Ne félj. Oké?
Menj.
Mr. Galt!
- Ő az. Ő John Galt. - Kifelé!
Maradjon ahol van, uram. Asszonyom, kérem, álljon hátrébb.
Oda.
Látnunk kell valami igazolványt, kérem.
Dagny Taggart vagyok. Ő az.
- Mindkettejükét. - Ő az, akit keresünk.
Mr. Thompson már várja, hogy személyesen beszéljen vele.
Megmondom mi lesz. Együttműködöm, ha eltüntetik innen ezt a nőt.
- A szoba tiszta? - Miss Taggart, köszönjük.
Elmehet. Innentől átvesszük.
Számítok a jutalmamra.
Miss Taggart, Mr. Thompson nagyon hálás lesz az erőfeszítéseiért.
Mr. Galt.
Megtisztelő, uram.
Mit keresnek?
Csak biztosítjuk, hogy nincs veszélyben. Az emberek mindjárt végeznek.
- Le vagyok tartóztatva? - Nem, uram.
Az a parancsunk, hogy biztonságban elkísérjük Thompson államfőhöz...
ahol szükséges a jelenléte.
- Nem nyílik. - Mr. Galt, uram?
- Zárva van. - Lenne szíves kinyitni azt az ajtót, kérem?
- Nincs hozzá kulcs. - Uram, parancsom van, hogy az egész lakást átkutassam.
- Hasznos lenne, ha... - Csak tessék.
Semmiféle erő nem képes hozzáférést adni önnek ahhoz a motorhoz.
Engedje meg.
"Esküszöm az életemre és az iránta való szeretetemre..."
hogy soha nem mások kedvéért élek...
"és őket sem kérem arra, hogy az én életemért éljenek."
Semmit sem találtunk.
Mennünk kell.
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
Halló?
Lám, lám.
John?
- Szóval, maga az a fiatal fickó, aki az egészet elkezdte.
Odavagyok, hogy találkozhatunk. Odavagyok
- Thompson vagyok. - Jó napot.
Helyezze magát kényelembe. Maga... maga fontos ember.
Igen, Nem semmi beszéd volt, amit előadott.
Tett valamit ezért az országért.
Csak nem tudom mit és miért.
De... az emberek, úgy tűnik, akarják, amit árul.
Nos, talán nem értek egyet mindenben, amit mond...
de mindig hajlandó vagyok meggondolni magam.
Maga nem... nem várja, hogy egyetértsünk mindenben amit mond, ugye?
Nem. Aha. Akar inni valamit?
Hozzanak neki valami italt.
A világ pokolian összezavarodott, pontosan, ahogy mondta
Ebben egyetértek önnel.
Üljön le oda, Floyd. Üljön le.
Köszönöm.
Szóval...
mi mondanivalója van?
Semmi.
Semmi?
Én nem akartam beszélni önnel.
Igen, de sok megbeszélnivalónk van.
Most...
egyezséget ajánlok önnek.
Nos...
én mindig nyitott vagyok az egyezségre.
Ha-ha! Tudtam! Tudtam!
Mondtam az őrült értelmiségi elméletgyárosoknak.
Mindig nyitott vagyok az egyezségre, bárkivel, aki értéket ajánl fel nekem.
Nos, akkor a pokolba is, állítsa ki a saját csekkjét.
- Mit tud felajánlani? - Bármit, amit akar.
- Mint például? - Nos, az ön feltételei, természetesen.
Nézze... figyeljen, biztos vagyok benne...
ön tudja, hogyan hozzuk működésbe a dolgokat.
Kész vagyok beadni a derekamat. Hajlandó vagyok módosítani a rendszert.
Megmondtam, mit tegyenek.
Mit?
Táguljanak az útból.
Egy pillanat.
Ugyan már, azt mondtam "módosítani."
Nem azt, hogy "leépíteni".
Ez vitathatatlan.
Tudja...
Felajánlom önnek Wesley Mouch munkáját.
Nos?
Ennél nagyobb nincs.
Szabad kezet adunk, hogy bármit megtegyen.
Nem kedveli a szabályozásokat? Nos, vonja vissza őket.
Nagyobb hasznot és kisebb béreket akar? Rendelje el
Különleges kiváltságokat akar? Adja meg.
Nem tetszenek a szakszervezetek? Oszlassa fel őket.
Játsszon úgy, ahogy tetszik...
De... csak gondoljon bele.
Washingtonban mindenki a legjobb barátja akar lenni.
Hatalma lesz.
Várjon. Mi legyen? Mi? A világ legjobb állását ajánlom önnek.
Mi... mi a baj ezzel?
De ilyesfajta állásnak nem kellene léteznie.
Senkinek sem kellene, hogy ekkora hatalma legyen.
Nem értem önt.
Vigyék innen.
És vigyék magukkal azt az idióta Taggartot is.
- ÁTI? - Igen.
Galtot akarjuk! Galtot akarjuk!
Szedjék ki!
A valaha még az amerikai individualizmus emlékműveként álló...
a Taggart Híd végül megadta magát a szabályozásnak.
Dagny!
Hallotta? A Taggart Híd összeomlott.
Figyelj, Frisco, készen állok.
"Esküszöm az életemre és az iránta való szeretetemre,"
"hogy soha nem mások kedvéért élek..."
"és őket sem kérem arra, hogy az én életemért éljenek."
Gyerünk.
Ragnarnak készenlétben áll a helikoptere.
Kísérjék oda.
Project F?
Mi az ördögöt csinálunk itt?
Ez soha nem volt szándékomban.
John, ez nem az én hibám!
Lehet, hogy el kellene menned, Jimmy fiú. Ez ronda lesz.
Nem. Maradni akarok. Látni... Látni akarom. Látni akarom, ahogy megtörik.
Oké, a te döntésed.
Cuffy? Készüljön a bekapcsoláshoz.
Értse meg jól. Segíteni fog nekünk.
Beleegyezik és az egésznek vége.
Érti?
Tegyen, amit akar, zsenikém.
Bárkit, csak őt ne! Ebben nem akarok részt venni.
Akkor tűnjön innen, mielőtt helyet cserél vele.
Kifelé, menjen!
Újra.
Én Mr. Thompson parancsára jöttem.
Nem tagadná meg Mr. Thompson parancsát, ugye?
Nem. Maga... maga Dagny Taggart.
Akkor Mr. Thompson közvetlen parancsára...
haladéktalanul engedjen be.
Nem. Dr. Ferris azt mondta, senkit se engedjek be.
- Hé! Hé. - Döntést kell hoznia.
Hallgasson nagyon figyelmesen. Az életéről van szó.
Ha meghalt, nem fogja tudni, miért halt meg.
Ha én halok meg, tudni fogom.
Vagy beenged, vagy lövök.
- Most döntsön. - De én nem tudok dönteni.
- Én csak egy átlagos fickó vagyok. - Egy.
Nem az én dolgom dönteni az életemről.
- Kettő. - Nem mondtam sem nemet, sem igent!
- Három. - Én csak parancsokat követek!
Nézd meg, hogy odabent minden rendben van-e.
- Rendben. - Menjünk. Menjünk.
Elég volt?
Ha jól tudom, ön valamiféle villamos szakember.
Szóval, mondja, Mr. Galt, a szakértői véleménye alapján...
hogy csináljuk?
Újra.
Azt hiszem a Project F kedveli magát.
Újra.
Oké.
Csinálja.
Csinálja!
- Mi történt? - Mi a probléma?
- Micsoda? - Honnan az ördögből tudnám?
- Találjon valakit, aki tudja! - Hé, vigyázzon a hangjára.
Gyerünk.
Cseréljék ki a biztosítékot és a gép működni fog.
Ez nevetséges! Hallani sem akarom!
- Csinálja! Csinálja! - Hé, hé. Jimmy, nyugalom!
Jimmy... gyere. Gyere!
Visszajövünk, maga gazember!
John! John!
John! John. A fenébe! A fenébe!
Az életemre esküszöm!
John, gyere vissza hozzám!
Gyere vissza!
John!
A fenébe!
A fenébe. Te... te élsz!
Hála Istennek.
- Itt vagy! - Visszajöttem. Visszajöttem.
- Szeretlek. - Jól vagyok.
- John. - Tartsátok, tartsátok.
Ok, fogom, fogom.
Add a kezed. Add a kezed, John. Rajta. Fogom.
- Fogunk. Fogunk, John. - Fogunk téged.
Fogunk téged
Majdnem ott vagyunk. Majdnem ott vagyunk.
Gyere. Már majdnem ott vagyunk.
- Oké, óvatosan. Óvatosan. - Tarts ki.
- Fogom az ajtót. - Fogd meg a kezem.
Befelé! Befelé!
Midas a fák mögött vár minket. Ne aggódj.
Még egy embert fel kell vennünk. Hamarosan találkozunk.
- Eddie. - Köszönöm.
Menjünk.
Heli 2-es. A levegőben vagyunk.
Szabad az út vissza Atlantiszra.
Dr. Hendricks készenlétben áll.
Mondd meg Johnnak, jó kezekben van.
Csak feküdj. Feküdj.
- Ragnar kivel beszél? - Midasszal.
A másik helikopteren repül.
Próbáltuk. Nem tudtuk megállítani őt és a többieket, hogy ne jöjjenek.
Ne aggódj, John. Veled vagyunk.
Jó.
Igen.
Megszökött? Hogy érti?
Mi? Hol van Ferris?
Hogy érti, hogy megkötözték?
Halló? Halló?
Mi az ördög történik?
John.
Tudnod kell,, hogy sosem akartalak elhagyni.
Az enyém vagy örökre.
Ez a vég.
Nem.
Ez a kezdet.
A bennetek levő legjobb nevében...
ne áldozzátok fel életetek értelmét egy ellenségnek...
aki értékes elméteket követelné.
Ne hagyjátok a tüzeteket kialudni, csiholjátok pótolhatatlan szikrákkal.
Ne hagyjátok, hogy a lelketekben levő hős
elpusztuljon abban a magányos kielégítetlenségben...
az élet miatt, amit megérdemeltetek de soha nem voltatok képesek elérni.
A vágyaitok világa kivívható.
Létezik. Valóságos. Lehetséges.
A tiétek.
Itt John Galt beszél.
VÉGE Nem... Ez a kezdet.
fordította: quinnell