Fruita fresca!
Verdures de primera!
Veniu a veure!
Fruita fresca! Verdures de primera!
Veniu.
Mireu.
Has vist?
Controla la teva germana!
- No he fet res. - El teu pare es farà un fart de riure.
M'entens? Prou!
Calla't
No vull sentir ni una paraula més!
Vine amb mi.
Vine amb mi. T'he dit que vinguis.
Em sents, Elisa? Digues!
Sí.
Per què em peguen sempre?
Per què vols que sigui?
Perquè són nois i uns barruts.
Ara veuràs.
Què és això? Què hi tens?
Què hi tens, aquí?
Ara rius?
Millor? Ajudes a la mama?
On va?
Prou!
Et guanyaré!
- El tastaràs! - Prou!
T'obriré el cap.
Amb el cavallet, no!
Lila?
No cal cridar. La Lila no hi és.
- On és? - No ho sé.
A casa la Carmela?
Què passa, Lenú?
Dóna'm aquelles.
- Són molt bones. - Aquestes són millors.
Aquestes?
No. Massa grosses.
Enzo.
Has vist la Lila?
No, acabo d'arribar.
És tot?
Dues més. És molt poc.
Guarda-les.
- Lenú. - Hola.
- On és la Lila? - No l'hem vist.
- Voleu dos gots? - No, ens les emportem.
Què passa, Lenú?
Res.
Adéu.
Lila!
Que hi ha?
He de parlar amb tu.
De què?
Soles.
No s'hi pot quedar la Carmela?
També pots escoltar-me.
- M'he fets sang entre les cames. - Què?
Allà baix?
Fa un any que la tinc cada mes. És normal.
Et fa mal el ventre, l'esquena
i després se'n va.
De debò?
És la naturalesa de les dones.
Li has de dir a la teva mare.
No vull.
- Qui et donarà les tovalloletes, doncs? - De què parleu?
Dels seus dies.
Quins dies?
T'has fet gran i pots tenir fills.
Pensava que em moria.
Si fos mortal, no hi hauria dones.
T'ha vingut a tu?
No, perquè no vull.
- Et vindrà. - Em fa fàstic.
I les que la tenen, també.
- Carmela, vens? - He d'anar a treballar.
Mira, Lenú.
T'has tacat.
Sí. Tens una taca.
No t'amoïnis. No passa res.
Sentia que la Lila no volia ser amiga meva.
Després de l'escola, no existia per a ella.
Anava amb la Carmela.
Ella treballava a cal sabater,
i jo a l'institut.
Tot plegat era molt trist.
Què plores?
No cal que ploris.
Has de netejar-les amb aigua freda
si no la sang no sortirà, m'entens?
T'he fet unes tovalloletes.
Les poses a les calces mirant que no es moguin.
Entre les cuixes.
Em sents?
No facis aquesta cara!
Ben ajustada, perquè sinó rajaria per les cames, i fa vergonya.
I tanca la porta sempre amb clau.
Davide Canciano.
Bé.
Alfonso Caracci.
Molt bé.
Cristaldi.
Un desastre.
Llegiu
les correccions i torneu-me-les.
Cannella,
Greco.
Si seguiu com ara, haureu de repetir curs.
Tens uns mesos per poder recuperar.
Melchiorre.
Sempre al límit, eh?
Palmieri.
Res, Palmieri.
Res a fer.
Gigliola Spagnuolo.
Res del que feia sola,
l'institut, els llibres, el llatí,
em motivava prou.
Lila no mostrava cap interès pels meus estudis.
Si la seva veu s'allunyava de les coses,
aquestes és tacaven, s'omplien de pols.
Hola, Lila.
Hola.
Ven de l'institut?
Sí.
I tu?
Què fas?
Res, treballo.
- T'he vist escriure. - No.
Què tens?
Escrivies, oi?
- Què coi dius ara? - Escrius un altre llibre.
I torna-hi!
Escriure és cosa teva, ara.
Jo vaig deixar de fer novel•les.
Lila! Vens?
- Me n'he d'anar. - Si vols, t'espero.
Aniré a menjar a casa de la Carmela.
A reveure.
Adéu, Lenú.
- Hola. - Hola, Elena.
- Hola, Carmela. - Hola Lenú.
- Què fas? - Torno de l'escola
- Hola, Lenú. - Hola, Alfonso.
- Va a l'escola amb tu? - Sí.
Anem a la mateixa classe.
Carmela...
- Què fa la Lila? - A tu que et sembla?
Pencar.
Però, que fa?
Treballar.
Ada!
Guaita els Solara amb el cotxe nou.
Ada!
Vés.
Vine, ada!
Però vés-hi!
Com has fet per ser tan bonica?
Quan et veig, només penso en una cosa.
Deixa'ns veure.
Què passa?
Fes la vola, ensenya'ns el vestit.
S'ha fet gran, aquesta nena.
I porta llapis de llavis, Marcello.
A veure.
Vine.
- Te'ls has pintat per nosaltres? - No. Perquè m'agraden pintats
Entra. Farem un tomb.
No puc.
- No sortirem del barri. - No puc.
Au, puja.
- No puc. - Puja.
Mira.
Hi puja.
Som-hi!
Arrenca, Marcello.
Van a fer una volta.
No pateixis, tornaran.
Senyora, he acabat.
Vés a dinar.
- Fins després. - A reveure.
Has vist?
Quina sort!
El Michele és bonic com un àngel.
Els Solara sempre amb aquestes cares tan radiants.
- On van? - Importa?
Ella volia fer una tomb.
Un tomb?
Ets cega? L'han raptat!
- I si l'Antnio s'adona? - L'Antonio no se n'adonarà.
Faran una volta i tornaran.
Quina volta?
L'han obligat a pujar. Ho he vist.
- I si li fan mal? - No li faran res.
Es portaran bé. Millor que callis.
L'abraçaran, li faran petons,
res de dolent.
De fet, és molt bonic.
Estàs sonada, li faran molt de mal.
No tenen prou amb fer petons, mosseguen com gossos rabiosos.
En lloc de titola,
tenen una serp que t'omple de verí.
Verí?
Quines ximpleries. Quina serp?
Sempre en fas un gra massa.
No has vist com són de bons?
Són molt ferms.
Sí, són espavilats,
però no els dóna dret a obligar-nos a pujar al seu cotxe.
S'enduen l'Ada i només li fan petons?
I si demà t'ho fan a tu?
Si ens agafen a totes?
No pateixis, Lila.
A tu no et tocaran pas.
Ets una torracollons.
Tens aquesta creu.
- On vas? - On em surti dels nassos.
Què no havies de venir a dinar?
He perdut la gana.
Lila, espera!
Tinc feina.
Si t'agraden els Solara,
tu mateixa.
Però jo he de treballar.
Guanyar-me el sou.
Si no vull que em trepitgin només pel seu gust.
Fixa't amb els Solara.
La bonica Pinuccia Carracci, no l'agafaran pas aquesta.
Saps per què abusen de l'Ada?
No.
Perquè és pobra, ella no compta.
Per fugir d'aquest barri, has de tenir diners.
I per tenir diners, has de pencar.
Sí, sóc una torracollons, ningú em tocarà.
Però si arriba el cas...
abans que no sigui rica...
amb defensaré amb això.
Hola, Lenú.
Hola.
Estan secs, Stefano.
En tinc més a dins.
Què ha passat?
Què has fet?
On eres?
- Enlloc. - Anem a casa.
Anem.
Hem anat a fer una volta. Fins i tot s'ha pintat els llavis.
- Què collons t'importa? - És la mevabgermana.
Dons digues-li que deixi de fer de puta en aquest barri.
La meva germana és una puta?
Antonio...
La meva germana és una puta?
La teva germana és una puta.
Antonio!
Auxili!
Antonio!
Michele, a dins, ara.
Ja n'hi ha prou. Entra.
Què mireu?
Mercello, prou.
Tinc uns quants per a tu!
Cap a dins!
Em sents?
Auxili!
Ajudeu-me!
Miserable!
Entreu, aquí no ha passat res.
Antonio!
Sóc jo, en Pasquale. Mira'm.
Antonio, anem
Anem.
"Ozia", Greco? "Otia"!
Saps que vol dir "otia"?
Vam dir, en aquestbcas, que "otia" significava "pau".
Així, la traducció serà...
'Déu ens va fer aquesta pau'.
Més aviat:'Un déu ens ha donat aquesta pau'
Conjuga'm el verb "fecit".
Facio...
Facis...
No et saps els verbs.
Torna al teu lloc.
Així, no anirem enlloc.
'Fecit' és el perfet del verb 'facere'.
Per demà, vull que repasseu bé els verbs.
Traduirem junts...
No t'hi has posat coto, oi?
Què?
Les teves peres són de debò?
Sí, és clar.
Ho sabia. He apostat 20 lires.
Si guanyo,
te'n dono 10.
- Però abans vull una prova. - Quina prova?
Doncs que no t'hi has posat coto.
- Estàs malalt. - Espera.
10 lires. Només un moment.
Dóna'm la prova.
Au.
La faré de pressa.
- Els diners abans. - I si t'has posat coto?
No me n'he posat.
Aquell dia vaig adonar-me
del magnetisme que exercia el meu cos en els mascles
i sobre tot, la influència de la Lila en mi,
com un fantasma exigent.
Davant la seva absència, havia agafat el seu lloc
o més aviat, m'hi havia fet un lloc
per a desafiar en Gino.
- Té. - Gràcies, senyor Spinosa.
Què bonica és la filla dels Greco.
Què serà?
Una sfogliatella?
35 lires.
Només en tinc 10.
Mama!
Pago jo!
Vols un llibre?
Entra.
No et quedis aquí plantada.
Agafa el llibre que vulguis.
El que més t'agradi.
Sí? Endavant.
Quan l'hagis escollit, vine a emplenar el carnet.
Aquest?
Saps molt bé el que vols.
Una tria excel·lent: Moby Dick.
Un llibre molt bo.
- Com et dius? - Elena Greco.
Greco, Elena...
Data de naixement?
25 d'agost del 1944.
Ets l'Elena Greco,
una antiga alumna de la nostra escola?
Ets amiga de la Cerullo?
Sí.
Em pots fer un favor?
Dóna-li. Se l'havia deixat aquí.
Què és?
Gramàtica llatina. Teoria.
Pots tenir el llibre durant 15 dies.
D'acord?
Té.
Parla'n amb els teus amics i amigues,
amb la teva família,
aquesta biblioteca està oberta tots els dies.
Gràcies. A reveure.
Adéu.
Per què va dir-me que ho havia deixat?
Per què només em parlava de feina quan seguia estudiant?
Per què estudiava llatí?
De cap manera.
No podem pagar un tutor.
S'ha gastat tot en llibres i diccionaris.
I no vull tenir deutes amb els Solara.
No ets tan bona.
Em sap greu.
Mama, hi ha més pasta?
Dóna'm el plat.
No podem pagar-te un professor,
però pots estudiar tota sola.
Si et va bé aquest examen, podràs passar de curs.
La meva filla és més llesta que la Gigliola.
Ningú ha dit que no puguis fer-ho.
Te'n sortiràs.
Mama.
He acabat, puc aixecar-me?
Posa't el pijama.
Demà, et compro uns sostenidors.
no et poden veure així.
Ja no ets una nena.
I aquest soroll?
Vés a veure.
Lenú!
Hola!
M'han dit que tens el meu llibre.
El del Ferraro..
Ara vinc!
Ja sóc aquí.
Gràcies.
Aprens llatí?
Per què?
És bonic.
Jo no me'n surto.
Tinc unes notes molt dolentes.
- No estudies? - És clar, que ho haig.
Tot i així, no l'entenc.
Ensenya'com estudies.
No, la meva mare m'espera.
Només serà un moment.
Vine.
- Llegeix. - No, jo...
Llegeix.
Ara tradueix.
No, no vull.
- No tinc diccionari. - No cal.
Ensenya'm el teu mètode.
Primer busco el subjecte.
"Herculem".
"Herculem", és el subjecte?
No.
És veritat..
És l'objecte directe.
La mestre t'ha dit que ho has de fer així?
No.
Mai explica res.
Només fa exercicis i prou.
Aquest mètode és meu.
D'acord.
Busca el verb.
La persona del verb
t'indicarà el subjecte.
Quan el trobis,
busca l'objecte directe. si el verb és transitiu,
o els altres complements.
Entens què has de fer?
Quin és el subjecte, aquí?
"Germani"?
Molt bé.
Ho has entès, veus?
No passaré de curs.
Estic molt confosa.
M'oblido de tot.
Ximpleries, Lenú.
Lila...
És difícil.
Però no pas per a tu.
Me n'he d'anar.
Lila!
Seguim sent amigues?
Sí.
Podríem estudiar juntes?
Estudia per mi.
Estic fent una cosa important amb en Rino.
Què?
T'ho diré quan estigui llest.
Adéu, Lenú.
Bona nit.
Després d'aquell dia, ens vam deixar de veure.
Només estudiava,
vaig acabar sent la millor del curs.
Millor que l'Alfonso, que en va treure un 8 sobre 10,
i que la Gigliola, per descomptat.
Però tot em semblava molt espès.
No sortia, ni tan sols després d'haver passat el curs.
Em trobava lletxa.
No hi havia res, fora dels meus llibres.
- On és la Lenuccia? - Al bany.
Lenú, tens una carta.
Una carta? De qui?
No en se res.
De qui és?
De l'escola primaria.
Obre-la.
Què volen?
És una invitació de la biblioteca.
La signa el professor Ferraro.
Què fas? Llegeix-la.
"Ens complau convidar Elena Greco a la cerimònia anual
dels lectors de la nostra biblioteca..."
Si ens haguessin pagat per tots els llibres
que has llegit, ara seríem rics.
Demanarem a la papereria
que li doni feina aquest estiu.
Amb el seu nivell, sabria vendre llibres i quaderns.
Li podria trobar una feina al Palau de Justícia.
De vegades, necessitava veure la Lila,
però després ho deixava córrer.
Hauria de sentir com d'inútils eren les novel•les que llegia,
la meva vida sòrdida
i el futur que m'esperava,
com una funcionaria municipal soltera i
tard o d'hora, guenya i coixa.
Estàs a punt? Obre.
És oberta.
Per què no t'has arreglat?
Perquè no hi vull anar.
Has d'anar-hi.
Llegeixes nit i dia, t'han convidat i hi aniràs.
Escolta...
Té.
Si t'agrada, els diumenges
i moments importants,
te la pots posar.
Perquè?
Has estat la millor.
Moltes gràcies, seguin.
Bon dia.
Benvinguts.
Gràcies per acompanyar-nos
en la nostra biblioteca del barri.
Els hem convidat per a què coneguin
la nostra activitat.
També per les nombroses obres literàries
relats, nove•les, assaigs...
- Lenú. - Hola, Carmela.
Quina sorpresa! Feia temps que no et veia. On eres?
- No he sortit gaire. - Per què?
La mare em fa treballar molt a casa.
- Però t'han convidat. - Sí.
Voleu fer el favor de callar?
Hem volgut premiar
els lectors més actius de la biblioteca.
I si els sembla bé, comencem l'entrega de premis.
En cinquè lloc,
i que guanya el llibre de Jerome Klapka Jerome,
Tres Homes i una Barca
sense parlar dels gos, per a no dir el títol sencer,
la guanyadora és, l'Elena Greco.
És aquí?
Sí. Aquí.
Vine, Greco. Un aplaudiment.
El quart lloc és
pel guanyador del llibre de Rodenbach
Bruges, la Morta.
Rino Cerullo.
En Rino Cerullo és aquí?
No hi és en Rino.
En el tercer lloc,
el llibre de Curwood,
Un home valent...
per a Nunzia Cerullo.
Hi és la Nunzia Cerullo?
Tampoc hi és. Doncs seguim.
El sefon lloc i guanyador del llibre
El Llarg Viatge del Capità Fanning...
Fernando Cerullo.
Fernando Cerullo, hi és aquí?
No hi és en Fernando.
Arribats a aquest punt, no és difícil d'endevinar...
que el primer lloc és per...
Raffaella Cerullo. Lila.
Malgrat no la veig,
el premi és Crim i Càstig,
de Dostoievski, un bon premi.
Lenú!
- Carmela? - S'ha anat a casa.
Quin és el premi d'en Rino?
Bruges, la Morta.
Hi surten fantasmes?
No ho sé.
A l'escola seia amb en Rino.
En sis anys, només vam aprendre a llegir
"Barberia", "xarcuteria" i "correus".
Puc venir amb tu?
No ho sé.
M'agradaria donar-li el premi.
Molt bé.
En Rinuccio ha guanyat un premi. No m'ho puc creure!
La Lila és increïble. És ella qui els ha guanyat tots.
Greco!
Amb permís.
T'has fet gran!
Ets molt bonica!
- No és veritat, professora. - Fas cara de bona salut.
Ets una bona alumna, de les millors.
Sí.
- I ara què vols fer? - Treballar.
Ni parlar-ne. Has d'anar a l'institut.
El pares no volen.
Quant has tret de llatí?
Vuit sobre deu.
Vuit?
Sí.
Oblida'l, és una pobre paleta.
I sempre en serà.
Ve d'una família dolenta,
el seu pare és comunista
i un assassí.
Va matar Don Achille.
El seu fill també ho deu ser.
No vull que t'hi acostis.
M'ocuparé dels teus estudis.
Lenú!
Podem anar-hi junts?
Donar-li el premi a en Rino.
Quedem demà a les quatre, als jardinets?
Ets comunista?
Sí.
Vas a veure el teu pRe a la presó?
Quan puc.
Fins demà, doncs.
Va ser la meva primera cita.
Mai abans, ningú m'havia demanat de sortir.
Entra.
- Bé, me'n vaig. - L'Companyo.
No cal.
Està decidit, aniràs a l'institut.
Seguiràs estudiant,
però has de ser la millor, si no hi haurà problemes.
És clar.
Ens donarà un munt d'alegries.
I no parlis més
amb en Pasquale Peluso.
Acompanya'm a la porta
A reveure.
Què fa la Cerullo? Treballa?
Sí.
Ajuda al seu pare a la sabateria.
- Arregla sabates? - No.
Escombra, neteja. No en sé gaire més.
La veig molt poc.
Escombra i neteja?
Sap que has passat amb una nota excel·lent?
Doncs, digues-li.
I també que aniràs a l'institut i aprendràs grec.
Ho faré.
Maleïda sigui tu i la teva escola de merda.
No li podem dir que no perquè
ho pagaria l'Elisa a l'escola.
Aquesta dona em treu de polleguera!
Té aquestes idees i nosaltres ens toca sacrificar-nos.
Et trencaré les cames si tornes a parlar amb ell!
- Si només he parlat una estona. - Se me'fot!
Et trencaré les cames d'una en una.
Vés amb compte.
No puc creure que segueixis estudiant en una altra escola!
Vols que em mori?
Auxili!
Què passa?
Mama, no et fa vergonya?
Què ha passat?
- Ho sabia. - Calla!
Calla, puja! Ajudeu-me.
Melina, calma't.
Què li ha passat?
Ha rebut un llibre.
Mai n'havia obert cap.
És un llibre d'en Donato Serratore.
Ell li ha fet una dedicatòria
tot assenyalant els poemes
que ha fet per ella,
Quin ximplet està fet!
L'amor de la Melina era autèntic.
Correspost.
Tots pensàvem que només n'estava dins del seu cap.
És clar...
això ho canvia tot.
La Lila era bona a l'escola?
- Què? - Si era bona alumna.
Sí.
Era la millor.
Però a mi em va anar més bé en els examens finals.
Sou molt amigues, oi?
Sí.
- Però fa temps que no la veig. - De debò?
S'ha fet molt bonica.
Què en penses d'ella?
No ho sé.
- Com és? - La Lila?
És la meva millor amiga.
Què mires?
Au, anem!
Hola, Rino.
- Hola, Lila. - Hola, Pasquale.
- Hola, Lenú. - Hola.
Això és per a vosaltres.
Me'ls ha donat el senyor Ferraro.
- Què feu? - Treballar.
- I per què feu aquesta cara? - Són cares de treballar
I tu, què hi fas aquí aquestes hores?
Tinc mitja hora de descans. Treballo a les cades noves.
Són de la biblioteca. Aquest és el que has guanyat.
Guanyat? Quina biblioteca?
coses meves. No t'amoïnis.
Bruges la Morta?
Quan l'hagi llegit, em dius si li ha agradat
i si li agrada, potser el llegiré també.
Des de quan llegeixes llibres, Rino?
Perdoni'm, professor.
Ells se'ls ha llegit, per això ha guanyat.
Ets genial, Lila.
Saps que en faré, amb aquesta Bruges?
Què li faràs?
- Anem fora. - Digues.
- Sortim. - S'hi està bé, aquí.
Anem.
Pasquale.
Bruges, és una ciutat, no una dona.
Aquí diu que és morta.
Ta germana sap que diu.
Vine.
Estàs molt maca.
Tu, també.
Jo, no.
Estic plena de grans.
Saps això de la Melina?
Sí.
Te n'has adonat?
Coneixem algú que ha escrit un llibre.
Què hi vivia aquí, el vèiem cada dia.
Farà molts diners, com l'escriptora de 'Donetes'.
Per això?
Qui te'l ha donat?
L'Antonio.
Volia amagar-lo de sa mare.
"Per a Melina,
que ha nodrit el meu cant"
Nàpols, 12 de juny 1958.
Aquests poemes han fet molt de mal.
Per què?
Serratore no és prou valent per venir a veure-la
i en comptes d'això, li envia un llibre.
I no n'és de meravellós?
No ho sé, Lenú.
I si no n'hi ha prou amb el llibre?
Si no ve en Sarratore, la Melina patirà encara més.
Això és veritat.
Lila!
Estic molt contenta de veure't, Lenú.
I jo.
Pasquale?
S'ha anat a treballar.
Què esteu fent?
No dirà res.
De què?
Vine.
Hem creat unes sabates per a homes.
Jura que no en diràs res.
Ho juro.
Mira.
T'agraden?
Són elegants.
I aquests?
Els has dissenyat tu?
No s'assemblen a cap de les que veiem al barri,
ni a les revistes.
Ens hi posem quan el pare no hi és,
una mica cada dia.
Són boniques i confortables.
Si convencem al pare, podríem començar a fabricar-les.
Un parell avui, quatre demà,
30 en un mes,
400 a l'any.
Tindrem una fàbrica de sabates.
Amb 50 treballadors
Sabates Cerullo.
Has vist el cotxe dels Solara?
Has vist l'èxit de la xarcuteria Carrucci?
La gent comença atenir diners i se'ls vol gastar.
Són molt boniques.
Amaga'ls abans no vingui el pare.
De seguida vinc. T'acompanyo, Lenú.
Jo segueixo.
Lenú, si us plau,
no diguis ni piu.
M'han dit que has passat el curs.
Sí.
I ara, treballaràs?
No.
L'Olivero ha fet que els meus pares em matriculin a l'institut.
Què és?
- Una escola de grau superior. - Per què hi vols anar?
- Per a seguir estudiant. - Què?
Llatí.
I grec.
Grec?
Sí.
Lenú...
La setmana passada vaig tenir la regla.
Què hi feu en aquest barri de merda?
Amunt i avall tota l'estona.
Tot Nàpols hauria de veure aquestes belleses.
Nàpols, és molt gran.
La ciutat més bonica del món.
Com vosaltres.
Pujeu.
- Farem una volta per la ciutat. - Gràcies, però no podem.
Michele, atura't!
Guaita quin un braçalet més bonic té la filla del porter.
Mare de déu senyor!
Mira que ha fet!
Es pot arreglar.
Deixa, ho faré jo.
No t'amoïnis.
No, Lila!
Torna-la a tocar
i veuràs que passa.
No et farà res, Marcello.
Aquesta meuca no té pebrots.
Vine
i comprova-ho.
No vinguis, Michele.
Puja al cotxe.
Marxem.
Està bé.
Em sap greu el braçalet.
Marxem.
Jura que no diràs res a en Rino.
Aquella escena em va quedar gravada per sempre.
La Lila va abraonar-se sobre Marcello, com si hagués vist una vespa
i la volgués matar.
Llavors ho vaig tenir clar:
La Lila no hauria dubtat en tallar-li el coll.
SÈRIES-VOSC www.addic7ed.com
traducció: onliyu