The Borgias S01E03 Mouřenín
Překlad: Hlawoun Korekce & časování: bakeLit
Verze titulků: 2.00 www.titulky.com
NEAPOL
Jeho Eminence, kardinál Della Rovere,
prosí o slyšení u Jeho královské Výsosti krále Ferranta z Neapole
a syna Jeho Výsosti, prince Alfonsa.
Vaše královské Veličenstvo, dobrý princi.
Neslyší vás.
Je hluchý jako pařez. Už léta.
Kardinál přišel probrat sesazení toho papeže Borgii, otče.
Vzpomínáš si na Borgiu? Ten ambiciózní Španěl.
Jmenoval skutečný vodopád kardinálů...
Dá se říct "vodopád kardinálů"?
Jako hejno hus? Klubko koťat? Armáda mravenců?
Proč ne?
Jmenoval skutečný vodopád kardinálů.
Mezi nimi i svého syna.
Svého syna.
Cesare Borgia! Pamatuješ si ho?
Vidíte?
Nic neslyší.
Zdá se, že dobrý kardinál Della Rovere uprchl.
Kam, zajímalo by mě?
Kamkoliv, kde najde spojence.
Florencie, Milán...
Já bych vsadil na Neapol.
Drahý starý král Ferrante. Jeho pohostinnost je legendární.
- Slyšel jsi o jeho jídelně? - Zaslechl jsem zvěsti.
Pokud si Della Rovere myslí, že Řím je márnice...
Ten dobrý kardinál si představuje, že on jediný slyší slovo Boží.
Ale bůh vidí to, k čemu on je slepý.
Že Církev svatá potřebuje v tomto bodě někoho,
kdo zajistí její přežití.
A to jakýmikoliv nutnými prostředky.
Ty máš někoho, kdo dokáže sevřít drát, že?
Doneslo se ti snad, že mám?
Všude se to šeptá.
A kdybych měl?
Možná je načase, aby řetěz dobrého kardinála byl nahrazen.
Nahrazen?
ÄŒÃ­m se dÃ¡ pÅ™emÃ­stit cÃ­rkevnÃ­ Å™etÄ›z?
SelhÃ¡vÃ¡ mi pamÄ›Å¥.
Myslím, že ti rozumím, otče.
Dobře.
Někdy člověk stěží rozumí sám sobě.
Chci, chci, chci.
Každý něco chce.
Francie chce Neapol, Španělsko chce Neapol...
Celé křesťanstvo chce Nový svět.
A vy, drahý kardinále, co chcete vy?
Chci pouze to, aby se ke mně připojila Neapol a vyrvala se mnou papežství...
Z pařátů Borgii.
Na oplátku za?
Významný obyvatel chrámu Svatého Petra
by viděl spravedlnost volání po nezávislosti Neapole.
Neapol už nezávislá je, kardinále.
Španělsko by mohlo prosit o opak.
Ach, protivník.
Ukážeme mu, otče, jak nás těší zabývat se našimi protivníky?
Když jsi byl na vrcholu své vznešenosti?
Vidíte, vzpomíná si.
Na co si vzpomíná?
Jsem v rozpacích to říct.
Pamatuje si krutost.
Už jsi zadal svůj portrét, bratře?
- Necítím potřebu. - Ach, skromnost.
Jak náleží duchovnímu.
Ale veřejnost si může žádat takovou okázalost od vojáka.
Ubohý Pinturicchio vyčerpá barvu.
A my za ty extravagance musíme platit!
- Už byla vyčerpána všechna opatství? - Nikdy toho není dost.
Královna Isabella poněkud narychlo vykázala všechny Židy ze Španělska...
Murranové, jak si nám kdysi dovolovali říkat.
Pořád nás takhle napadají.
No, ujišťuji tě, můj drahý synu, že v tobě není ani kapka židovské krve.
Ale jako sám cizinec v cizí zemi,
sympatizuji s jejich osudem.
- "Vyvolený lid." - Opět hledají domovy.
Dožadují se vstupu k nám.
A nabízí platbu...
tučnou.
Budou námitky.
Tak je to vždycky.
Ale já chci, aby mé papežství bylo jako Josefův plášť, pestrobarevné.
A Ježíš Kristus, náš Spasitel, byl koneckonců také Žid.
Židy byl ale i zabit, otče.
Víš to jistě?
Myslel jsem, že ho ukřižovali Římané.
Můj otec měl mnoho protivníků, kardinále.
Ale všichni mu přišli pět chválu.
A když už nemohli zpívat,
nechal je vycpat!
Víte, rád večeřel, když byl ještě plného zdraví,
s těmi, kteří se rozhodli ho neuspokojit.
Přesto našel svého Jidáše.
Takže, vy si myslíte, že papež si zaslouží místo u tohoto stolu.
Mé úmysly nebyly až tak... kruté, Vaše Výsosti.
Proč ne?
Oni by vás sem rádi posadili.
Tihle Borgiové jsou Murranové. Španělští Židé, ti jsou bez skrupulí.
Ubližujete jim, jestli je to možné.
Skrupule, ty možná nemají.
Židovské krve, té mají pramálo.
Jste si jistý?
Pak si své papežství možná zaslouží.
Proberu vaše návrhy s poradci mého otce.
Byl bych potěšen, kdybyste přijal zítra naše pohostinství.
V jedněch z našich sirných lázní.
Zlepšila by náladu Vaší Eminence.
Je dobrá pro pleť.
Zítra, kardinále, zítra.
Dohlédni, aby byly vystaveny v domě mé matky.
Cokoliv se dá namítat proti politice toho kardinála,
- nelze mu upřít dobrý vkus. - Přijel do Neapole, můj pane.
Můj otec má podivné vyjadřování.
Vyjádřil přání, že kardinálův límec by mohl být nahrazen.
Kdyby viděl můj obličej, uprchl by z města.
No, tak se drž ve stínu.
Nejsi tam snad nejšťastnější?
Udivuje mě přiznání, že jsem nikdy neviděl škrtidlo.
Je to jako kráječ sýru, můj pane.
To mi ho musíš ukázat.
Člověku je toho melounu skoro líto.
Můj otec považuje Leonarda za příliš drahého.
A, můj pane, zřídka něco dokončí.
Pro mě by to dokončil.
Ale my tomu milánskému malíři zrcadel ukážeme,
jak by měly vypadat skutečné skvosty.
Zvedni to.
Ať se brnění blyští.
Jeď!
Jsi na řadě.
Můj drahý synu.
Otče.
Karmín je barva, která ti sluší.
Děkuji.
Ale ty přijímáš toto povýšení jako břímě.
Budeš zítra jmenován kardinálem.
A musíš vědět, že hřích Svatého Isidora je ten největší,
který jen papež muže prominout.
Věřím, že se mu říká beznaděj, otče.
Nikdy si nesmíš zoufat.
Obejmi mě, Cesare.
Odpusť mi mé ambice pro tebe, ale...
Mám je ode dne, kdy ses narodil.
Kdybych nepřijal kariéru v církvi, pak by možná bylo vše jiné.
Jsi můj nejstarší syn.
Je tvým osudem kráčet v mých šlépějích.
Řekni mi, že ten úděl přijímáš.
Přijímám.
Smyslová potěšení našeho Neapolského království
přitahovaly mnoho vetřelců, kardinále.
Když máte ráj, musíte ho bránit všemi prostředky.
Můj otec tím údělem zeslábl.
Král Ferrante.
Mluvil jsem s jeho rádci o vašem požadavku.
- A? - Ano, zváží jej.
Brzy se střetne se svým stvořitelem.
A vyzpovídal by se papeži, než zemře, kdyby byl schopen slov.
A byli bychom raději, kdyby byl křesťanský.
Dost!
Ponořte se, kardinále.
Sírová voda obnovuje tělo, konejší ducha.
Dost brzy budeme všichni mrtví.
Ponořím se, s vaším svolením.
Děkuji.
- Pokryjte mě celého. - Jak si přejete.
Je to červeň jako znamení důstojnosti řádu kardinálského,
signalizující, že jste připraveni konat s mravní silou.
Červeň jako znamení, že jste ochotni prolít svou krev
pro povznesení naší křesťanské víry,
dle které jste všichni byli pokřtěni.
Benedicat vos omnipotens Deus,
Pater,
et Filius, et Spiritus Sanctus.
Stráže! Vrah!
Ten muž se zjizvenými zády!
Stůj!
Povstaňte, naši bratři kardinálové.
Necháváte na své pouti krveprolití, kardinále! Naprostý masakr!
Žádná krveprolití nepotřebujeme! Nepotřebujeme žádné masakry!
Měl byste neprodleně opustit Neapol,
pokud nechcete mít u stolu mého otce místo trvalejšího charakteru!
Takže jsi selhal.
To je poprvé?
V těchto věcech není úspěch zaručen předem, můj pane.
Měl bych tedy ztratit svou důvěru v tebe?
- Byly to veřejné lázně, můj pane. - Teď jsem tvá Eminence.
Nevšiml sis?
Vaše Eminence, byly to veřejné lázně.
Zakryl jsem si tvář, ale zradily mě jizvy na mých zádech.
Ach. Dobrota a bezúhonnost dělají cenné protivníky, že?
Ten kardinál vypadá imunní ke korupci.
Pak bychom ho měli nechat sledovat.
Někým jiným než tebou.
Všechno se dá zařídit, Vaše Eminence.
Ale již žádné krájení sýra, alespoň prozatím.
A už žádný skandál.
Juan si vyžádal Leonarda.
A ty jsi chytře odmítl.
Ještě jsme nezískali bohatství florentské banky.
Vaše Svatosti.
Ne, zůstaň chvíli.
Prosím.
Chtěli bychom na jednu záležitost slyšet tvůj názor.
Státní?
- Státní? - Možná.
Sultán z Konstantinopole
požádal, abychom přijali jeho nevlastního bratra Djema do naší péče.
- Jako rukojmí? - Spíše jako pěstouni.
Odstranilo by ho to jako nebezpečí Ottomanského následnictví.
Dále by platil 40 tisíc dukátů ročně za to privilegium.
Bůh ví, že potřebujeme hotovost.
Žádám vás o radu, madam.
Je to pohan.
No, je to muslim. Modlí se k Alláhovi.
Vy byste zval pohany do Říma?
Můj otec pozval do Říma španělské Židy.
- Ano. - Chce ohromit křesťanský svět.
Vidí své papežství jako pestrobarevný plášť.
No, všichni jsme lidé, nebo ne?
Pod stejným Bohem?
Mnozí by s touto tezí nesouhlasili.
Ale papež není jedním z nich.
Veliký sultán Bayezid II. představuje svého bratra Djema,
aby byl velvyslancem na papežově dvoře v Římě.
Doufá, že jeho přítomnost a velká papežova ochrana
povede ke sblížení mezi našimi lidmi,
ke smlouvě o oboustranné ochraně před našimi nepřáteli.
Za 40 tisíc dukátů ročně.
Mohamed a váš Ježíš Kristus byli koneckonců bratři.
Proč bychom nemohli být i my?
Vskutku, proč ne?
Dostat jelena je snadné.
Když jsem vyrůstal na úpatí kopců Persie,
- byl naší kořistí bílý tygr. - Tygři mohou být bílí?
Všech barev, má paní. Bílé, žluté, hnědé...
Proč jsem vždycky slyšel, že je tygr pruhovaný?
Pruhovaný? Nikdy.
Jednoho jsem zabil holýma rukama.
Viděl jsi jednorožce?
- Mluvil jsem s ním. - A jakým jazykem mluví?
To je v měřítku známém jen Alláhovi.
Cítím se tady téměř jako doma, můj křesťanský bratře.
Tolik plemen, tolik vír,
tolik kostýmů.
Odkud všichni jsou?
To jsou Murranové. Židé vyhoštění ze Španělska.
Aha, a tady jsou vítáni?
Můj otec papež nedělá rozdíly, alespoň ne tam, kde cítí zisk.
Máš na mysli, že oni platí za privilegium tady být?
Ne víc než ty.
Ale já jsem jistě váš host.
Můj bratr vynakládá prostředky, abych tady mohl být,
ale ta pohostinnost, kterou mi prokazujete,
ta je k nezaplacení.
Ona dospívá, Rodrigo...
- Mohu ti stále říkat Rodrigo? - Neměla byste, madam.
A jak ti mám tedy říkat, otče mých dětí?
To víš velmi dobře, Vanozzo.
Ona dospívá, Vaše Svatosti.
A vím, že vaše zdejší přítomnost s tím faktem nějak souvisí.
To opravdu ano.
Můžeme na ni být oba pyšní.
To můžeme, má drahá.
Takže jsem stále tvoje drahá?
Navždy.
Musí se vdát.
Já vím, že musí. Ale kdy?
Brzy.
Supi krouží kolem naší rodiny.
Našeho Říma.
Musíme se chránit.
Takže ji musíme provdat za supa?
Musíme ji provdat.
Slib mi jednu věc.
Pokud budu moci.
Bude moct poznat svého snoubence dřív, než bude směněná jako zlaté tele.
Alespoň to jí můžeme poskytnout.
Slyšel jsi tu novinku, Djeme?
Novinek je tolik, moje maličká.
Novinky se v Římě mění snad každou hodinu.
Mou novinku.
Ty máš novinku?
Budu se vdávat.
Ach, má drahá.
- Ty jsi byl někdy ženatý? - Vzal jsem si čtyři manželky.
Čtyři? A kde jsou teď?
V harému paláce Topkaki v Konstantinopoli.
- Kolik manželek můžeš mít? - Tolik, kolik ti jich dá Alláh.
Konkubín nepočítaně.
Jaký rozdíl je mezi manželkou a konkubínou, Djeme?
Popravdě snad žádný.
Manželku můžeš bít, ale ne zabít.
- Ty můžeš zabít konkubínu? - Když tě neuspokojí.
Manželku můžeš zabít taky, ale nespokojenost musí být velká.
Mě nebudou bít, Djeme.
Ne.
Jsi papežova dcera, nejkrásnější poklad Vatikánu.
Kdyby se tě manžel pokusil uhodit, já, Djem, bych ho uškrtil holýma rukama.
- Jsme zaplaveni nápadníky. - Je to dobrá zpráva?
No, jen čtyři z nich za něco stojí.
Tak málo?
Každý princ z křesťanského světa se chce ucházet.
Ale z Itálie, a já myslím, že budeš souhlasit,
že jen Ital má strategický význam.
Colonna, Sforza.
Medici...
D'Este.
- A co Alfonso z Neapole? - Ach...
Ten by byl ideální.
Nicméně nárok na Neapolské Království si činí jak Francie, tak Španělsko.
A moc každého z nich zastiňuje celou Itálii.
Tuto možnost musíme nechat otevřenou... prozatím.
No tak, Djeme.
Zdá se, že Juan našel bratra.
Neměl snad už jednoho?
To jistě, ale... Jak to říct?
Bratra se zbraní!
- Bravo! - Neměj strach, můj křesťanský bratře.
Nikdy bych ti neublížil. Miluji tě.
- Ještě, no tak! - Příště, Djeme.
- 40 000 dukátů. - Dokud bude žít.
Cože?
Jestli zemře a jeho tělo bude doručeno jeho bratrovi,
který ho nenávidí a bojí se ho, tak 400 tisíc.
- To bys nikdy neudělal! - Ne!
To by bylo nemyslitelné. Odpřisáhli jsme, že ho budeme chránit.
Já ti to jen říkám, ta nabídka byla učiněna.
Sforza, Borgia.
Kdyby se naše rodiny měly spojily,
střední Itálie by byla zabezpečená
a náš bratranec Ludovico Sforza z Milána
slíbil, že se připojí k našim zájmům.
Vaše Svatost si vyžádala schůzku s Giovannim Sforzou, Lordem z Pesara.
Pochopí, o jak nemožnou věc jde
bez dohody o věnu.
Věno.
Ale jistě.
Rodina Sforzů potřebuje značný kapitál,
aby znovu shromáždila svou armádu na nadcházející bouři.
Můj bratr Meliaduse byl opatem Pomposy.
Jeho matka byla Mediciová, víte.
Ano, zemřel tehdy v dvaapadesátém.
Ale pamatujete si mou sestru Ginevru?
Vdala se za Pandolfa Malatestu z Rimini.
Nebo to byla Lucia?
Spojení s mým synovcem by posílilo nezměrnou lásku
mezi rodinami Colonnů
a Borgiů.
Není překážek v jeho úspěchu.
Princ, jehož starší bratr byl uvězněn v blázinci.
Možná to mají v rodině.
Naše benátské lodě plují oceánem odsud až do Orientu.
Řím by mohl těžit z plaveb z pobřeží Ostie.
Ano, ale...
Není on tak nějak...
mladý?
Myslím, že je hluchý.
Jsi hluchý?
Tak tancuj se mnou.
Musím se vdávat, Cesare?
Ne.
Můžeš obléct šaty jako já. Stát se jeptiškou.
Budeme žít v bohabojnosti a modlitbách jako Abelard a Eloise.
Milovali se?
Láskou tak čistou a všespoutající, jako je láska Boží.
Tak tedy,
stanu se jeptiškou.
Protože nikdy nebudu milovat manžela tak jako tebe, Cesare.
Obávám se, drahá sestřičko,
že papež od tebe nežádá lásku k budoucímu manželovi,
pouze se za něj vdát.
Takže láska a manželství jsou neslučitelné?
Ne. Ale bylo mi řečeno, že jedno nepředpokládá druhé.
Není to smutné, Cesare?
Mnoho věcí v životě je smutných, sestřičko.
Opět, jak mi bylo řečeno.
A co když se můj manžel ukáže být negalantním?
Vyříznu mu srdce příborovým nožem
a předložím ti ho.
Sforza je ten pravý.
Jeho Svatost ho schvaluje?
Jak jsi nás informoval, Della Rovere uprchl z Neapole a míří na sever.
Jistě.
Takže když se Řím spojí s dynastií Sforzů,
Milán mu zavře dveře, když tam bude hledat pomoc.
Takový výsledek si přejeme.
Ale tohle není nikdy jisté, Cesare.
A co Lucrezia?
Sforza je pohledný, ne nepodobný tvému bratru.
A její matka souhlasí.
Musím se ptát znovu, Vaše Svatosti?
Co Lucrezia? Její city?
Už se ptát nebudeš.
Znáš přeci povahu těchto záležitostí.
Ten pohan je tu déle, než je vítáno.
- Jak to? - Viděl jsi, jak tančí s Lucrezií.
Takže? Pošli ho domů.
To si těžko můžeme dovolit.
Je tu záležitost věna.
Vaše Eminence.
Ten tvůj služebník, Cesare.
Micheletto?
Potřeboval bych si ho půjčit.
- Potřebuješ jeho služby? - Na den či dva.
To má náš otec tak málo zdrojů?
Musí zvýšit věno na zasnoubení naší sestry.
Nemůže si půjčit od Florencie?
Ke 400 tisícům dukátů přijdeš těžko.
Takže potřebuješ mého Micheletta.
Ale nedostaneš ho.
- Máš slabost pro pohany? - Možná.
A naše sestra Djema miluje.
Na její svatbě by jí scházel.
V Římě jsou i jiní Michelettova druhu.
Tak nějakého najdi, jestli to dokážeš.
Ale ušetři mě detailů.
Jeho jídlo připravuje jeho osobní kuchař, ten černoch.
Jeho maso musí být krvavé, víno mu je zakázáno.
- To nepije vodu? - Mátový čaj, můj pane, kořeněný a sladký.
Ale cantarella a cukr se ne vždy míchají.
Co má tohle být?
Hodina vaření?
Byla vyžádána soukromá zpověď?
Je pravda, že jsem si ji vyžádal,
přestože vím, že je to trochu mimo ceremoniál.
Djeme.
Jsem to vskutku já, kardinále Borgio.
A mám jen jedinou věc ke zpovědi.
A tou je co?
Přeji si stát se křesťanem.
Proč, můj drahý bratře?
Díky laskavosti, kterou mi vy křesťané prokazujete.
V tomhle vašem Římě jsem našel mír.
Čtu evangelia, slova Svatého Matouše.
"Vidíš, jak tito křesťané milují jeden druhého."
Rád bych přijal vyznání takové dobroty.
Můžeš shledat, drahý Djeme, že...
nejsme vždy tak milí.
Bílá je tak nudná.
Ale svatební šaty by jistě měly být bílé.
Tyto šaty jsou na tvé zasnoubení, drahá.
A vzhledem k velikosti tvého věna, měly by být z pravého zlata.
Otevři.
Chtěl jsem ti, má drahá Lucrezio, dát ochutnat svou domovinu.
Dřív, než mi tě lord Sforza navždy odvede z dohledu.
Prosím, bratři, posaďte se.
Moussa, thali! Jídlo.
Je to nádhera, Djeme.
Syre ri.
- Jak se to jí? - Jednoduše, prsty. Takhle.
Chtěl jsem taky vám třem poděkovat za vaši laskavost ke mně.
- To nás tak brzy opouštíš? - Nebesa, ne.
Děsím se dne, kdy budu muset opustit objetí vaší přízně.
Způsoby na dvoře našeho sultána mohou být...
děsivější, než si vůbec dokážete představit.
Já mám dobrou představivost.
Předek mého bratra nechal vydloubnout oči všem svým mužským příbuzným
a přinést si je na stříbrném podnose.
22.
To je 44 očí? Proč, panebože?
Protože ten, kdo byl slepý, nemohl nikdy nastoupit na jeho místo.
Chytré.
Takže být mezi křesťanskými dušemi,
v lůně rodiny, jako je vaše, je vskutku štěstí.
Na to si připiju.
A na tvé budoucí štěstí, má drahá Lucrezie.
Bismillah.
Váš vzduch je...
- Djeme. - Djeme?
Promiň mi, kardinále, zničil jsem ti roucho.
Djeme...
- Allahu Akbar. - Cesare!
Najal jsi amatéra!
Svého profesionála jsi mi odepřel.
Ty potřebuješ lekce v zabíjení?
Cesare!
Byl jsem otráven, Cesare.
Můj bratr sultán si našel cestu.
A může to být jedině tenhle černoch, ten mě otrávil!
Jsi si jistý?
Jsem, a Alláh je mým svědek.
Kdo jiný se mohl dotknout mého jídla?
Stráže!
Pojď, můj bratře.
Musíme si promluvit s profesionálem.
Cantarella.
Namíchaná v jeho cukru, můj pane.
- Kdo takovou věc doporučil? - Ten černoch připravuje jeho jídlo.
Přidává mu cukr do čaje. Nebyla jiná možnost.
Tak bude týdny v agónii.
Vy znáte lepší způsob?
- Nemluvil jsi o tom s nikým? - Přísahám, můj pane.
Vezmi ho odsud pryč. Někam do bezpečí.
A ty, můj drahý bratře, ty musíš dokončit, co jsi začal.
Uvolním chodbu od stráží.
Nech nás o samotě.
Ty bys zabil našeho drahého mouřenína?
Myslel jsem, že už jsem jsem to udělal.
Cesare!
Nadechni se.
Takže ty bys cantarellu nedoporučil?
Ne s cukrem, můj příteli, ne.
Ochlaď mě, bratře.
Utěš mě, bratře.
Polštář. Osušku namočenou ve studené vodě.
Ty?
Ne, ne!
Takže o věno naší sestry je postaráno?
Takhle končí první lekce.
"Předmět:
Za pohostinnost poskytnutou Jeho královské Výsosti princi Djemovi
400 tisíc dukátů Svaté Stolici od sultána z Konstantinopole.
Dalších 100 tisíc dukátů
za nejskvělejší lékařskou péči poskytnutou Jeho Veličenstvu
a dalších 40 tisíc dukátů
na pohřební výdaje.
Otče Bože všemohoucí,
který žehnal, žehná a vždy bude žehnat světu,
naléhavě prosím Tebe, dozírej na mou dceru Lucrezii.
A poskytni mi rady a moudrost.
Modlím se, abych se pro ni rozhodl správně.
Překlad: Hlawoun Korekce & časování: bakeLit