Våren 1942.
Andra världskriget rasar i Europa...
...i Nordafrika och i Stilla havet.
Adolf Hitler installerar sig i sin nya bunker:
Wolfsschanze, Varglyan.
Folk dör över hela världen på grund av Hitler.
Snarare än att ta itu med det fokuserar han på det lilla.
Han fokuserar på små detaljer och övar, övar och övar.
Hur noga kan hans hundar följa befallningar?
Han spelar fela.
Hitler.
Vem var människan bakom monstret?
Så många delar av hans bakgrund går inte ihop.
Ensamvarg som tonåring, sen nationalhjälte.
Han var Tysklands Messias.
Hur lyckades han med det?
Allt var en teaterföreställning.
Här får ni veta allt-
-om historiens mest hatade person.
I nästan tio år har Hitler njutit av framgång som Tysklands ledare.
Men kriget kommer snart att vända, miljontals kommer att dö-
-och han kommer att falla.
DEN 30 JANUARI 1942
Sju veckor efter att Hitler förklarat krig mot USA-
-är Sportpalast i Berlin fullsatt.
Folk väntar ivrigt på Hitlers tal.
I talet i Sportpalast upprepar Hitler sin profetia.
USA har tvingat Tyskland till krig-
- och att kriget kommer att leda till att judarna utrotas.
Man kan tolka det som starten på massmorden-
-som nu börjar på riktigt.
Snarare än ett hot, som det var 1939-
-så håller det nu på att hända.
Talet var så nära Hitler nånsin var-
-att öppet erkänna Förintelsen.
OKTOBER 1939
Tre år tidigare införde Hitler ett eutanasiprogram-
- där man systematiskt mördade de fysiskt och mentalt handikappade.
T4-programmet var en hemsk period av Tredje rikets tidiga år.
Hitler var kopplad till det, och det blev en skamfläck.
Tyskarna reagerade mot det, men Hitler lärde sig av det.
Hitler såg noga till att inte kopplas till slakten på judarna.
Hitler kan inte kopplas till Förintelsen.
Det är otroligt i en så byråkratisk stat.
Annars var man väldigt noga med att protokollföra allt.
Man såg till att det inte fanns någon uttrycklig order-
- med innebörden att man skulle mörda judarna.
Hitler krävde att hans värld skulle vara orörd.
Han besökte aldrig ett förintelseläger.
Han bevittnade aldrig några avrättningar.
Oväntat nog kunde Hitler inte stå för sina handlingar.
Han behövde leva avskilt, nästan i en egen värld.
En annan sida av det är att han var rädd för att bli mördad-
-innan han kunde uppfylla sitt öde.
Han är lite som en gangster. De vill inte höra om sin omoral.
Men de står upp till halsen i det. Det var blodiga mord.
Han klappar små barn på huvudet-
- får småbarn hundra mil österut sina hjärnor sönderslagna.
Men ingen vill kännas vid det.
Den 23 januari 1942 bjuder Hitler in SS-chefen Heinrich Himmler-
- och andra höga tjänstemän för en stilla måltid.
Enligt dokument från hans stab-
- var det vid såna stunder som Hitler godkände Förintelsen.
Utan att ge några direkta order.
En fin middag, med vit duk, allt är perfekt.
En civiliserad måltid, där samtalet, som så ofta, handlar om judarna.
Samtalet är obehagligt. Hitler säger saker som:
"Om jag sa till judarna att åka, men de inte ville åka..."
"Då är enda alternativet utrotning."
Notera hur Hitler inte säger till nån att utföra vissa handlingar.
De närvarande får dra sina egna slutsatser.
Hitler behövde inte ta itu med Förintelsens praktiska frågor.
Det skötte Heinrich Himmler.
Han kallade processen "att arbeta mot Führern".
Alla känner till Hitlers inställning. Det gäller att förutse hans hat.
Det är mer troligt att man väljer den radikala lösningen-
-när kriget rullar på.
Olika instanser och personer kämpar om Hitlers gunst.
SS får ansvaret för judarna eftersom Himmler var Hitlers favorit då.
Vill man veta vad Hitler tänker ska man titta på vad Himmler gör.
DEN 20 JANUARI 1942
Tre dagar före mötet med Hitler samlas SS ledare-
- i det här fina huset i en förort till Berlin.
På agendan stod "den slutgiltiga lösningen" på den judiska frågan.
Sen de första antisemitiska lagarna 1933-
-har judarna blivit förföljda.
1,2 miljoner hade dödats under 1941.
Nu vill nazisterna deportera alla Europas judar.
De skulle mördas i industriell skala-
- i nya förintelseläger med gaskammare.
I Hitlers testamente skriver han att han är väldigt stolt-
- över att de som måste dödas för Tysklands skull-
-har dödats på ett humant sätt.
Han ser gasning-
- som ett bra, sterilt sätt att ta livet av människor på.
Han vet vad som händer i Treblinka, Sobibor eller Auschwitz.
Vad som väntar när de förs in i gaskamrarna.
Men för Hitler är förintelsen något som andra utför.
Hitler hade rönt enorma framgångar som Tysklands ledare.
Men vinden började vända.
USA och Sovjetunionen visade sig vara svåra fiender.
Men Hitler stod fast.
Hitler såg det som ett förintelsekrig.
Det är en kamp mellan raser. Det finns ingen andraplats.
Tyskland eller Sovjetunionen kommer att gå under.
Vintern 1941.
Från högkvarteret Wolfsschanze, 80 mil från fronten-
- beslutar sig Adolf Hitler att ta befälet över en ny offensiv.
Han ville både vara krigsherre och styra insatserna.
Det går inte.
När generalerna förordar reträtt efter en sovjetisk motoffensiv-
- utfärdar Hitler en order om att stå fast.
Trupperna ska stanna och slåss till döden.
I termer av människoliv är det en dyr order.
Hundratusentals man stupar. Men Hitler tänker bara kortsiktigt.
I hans ögon fungerade ordern.
Alla militära befälhavare vet att ibland är det bättre att retirera.
För Hitler är det ologiskt, det förstör moralen och förbjuds.
Det får Hitler att fundera på hur kompetenta generalerna är.
Där har alltid funnits spänningar. Han lät dem hållas när allt gick bra-
- men så fort det börjar gå sämre lägger han sig i.
Den 20 april 1942 fyller Hitler 53 år.
Han ville stärka makten över militären-
-och han vägrar lämna Wolfsschanze.
De politiska och militära ledarna får komma till honom.
Hitler har ett enormt kontrollbehov.
Han måste utöva sin dominans över andra-
-utan undantag, alltid.
Det här är en person som hade en väldigt strikt far.
Han slog och förödmjukade.
Så i början av sitt liv är Hitler extremt svag.
Han vill aldrig uppleva det igen.
Alla verkar le och vara glada, men det finns subtila tecken-
- som antyder att allt inte står rätt till.
Vi stannar här. Mannen här och Hitler skakar hand.
En avslöjande detalj är att han vill få bort det här avståndet.
Vi brukar gå närmare personer som vi tycker om.
Han försöker dra honom närmare, men Hitler är motvillig.
Där ser man det.
Han vill skicka ett budskap. "Vi glömmer det som hänt."
"Vi kanske varit osams förr, men nu vill jag försonas."
Mannen är utrikesministern Joachim von Ribbentrop.
Han var starkt emot invasionen av Sovjetunionen.
Mannen här bak försöker läsa av stämningen.
Det är ingen trevlig födelsedag.
Det finns en dold stämning som visar för oss-
- att Hitler och hans generaler snart blir osams.
I isoleringen i Wolfsschanze förvärras Hitlers kontrollbehov.
Hela dagarna tränade han sin schäfer Blondie-
- och lade sig i även de minsta militära beslut.
Hitler kräver att alla tyska soldater som vill gifta sig med en utlänning-
- skulle skicka in fotografier och meriter för hans godkännande.
Det var ren galenskap. Att fokusera på såna småsaker-
-mitt i ett världskrig.
Den 28 juni 1942-
-inleds Hitlers nya offensiv i öster.
Han krävde att alla militära beslut skulle godkännas av honom.
Han skickar över en miljon man mot södra Sovjetunionen.
Istället för att angripa Moskva-
- riktar han nu fokus söderut, mot oljefälten i Kaukasus-
- men även den symboliska staden Stalingrad.
Den var döpt efter hans fiende, den ryske ledaren.
Han vill inta staden för att förödmjuka Stalin.
De här bilderna visar hur Hitler kör över-
-erfarna befälhavare.
Han vill styra med fjärrkontroll.
Hitler sveper med handen över enorma ytor i Sovjet.
Det är då problem uppstår. Generalerna är erfarna proffs.
De hade gjort det mest effektiva: dragit sig tillbaka-
- och omgrupperat för ett mer välordnat anfall.
De hade inte gått i sidled för att inta en stad utan strategisk vikt.
De kan logistik, de ser problemet med ytorna.
Hitler kör på ren intuition.
DEN 9 JULI 1942
Elva dagar efter att offensiven inletts-
- struntar Hitler i generalernas protester.
Han delar en armégrupp för att kunna inta Stalingrad.
Beslutet försvagar offensiven, som kör fast i söder.
Vid en befälspost i Ukraina-
-kokar Hitlers frustration över.
Det är varmt, det är kvavt. Rapporterna är fronten är dåliga.
Till generalstabschefen Franz Halder säger han: "Du kan inget om krig".
"Jag stred vid fronten i förra kriget. Vad gjorde du?"
"Du satt på samma stol, vid samma bord med dina kartor."
"Du blev aldrig sårad."
I ett exempellöst drag avskedar Hitler fältmarskalken Wilhelm List-
- och tog befälet över armégruppen.
Tysklands högste ledare detaljstyrde nu logistiken-
-för 300 000 man.
Hitler ringde till fronten och frågade om kanoner.
Han ringde flygvapnet och beordrade fram transportplan.
Såna saker borde skötas av de som kan det.
Den tyska armén var bättre än alla andra i Europa-
- tack vare att de olika grenarna samarbetade så väl.
Sen kommer Adolf Hitler, och han kastar ut allt sånt.
Under Hitlers befäl stannar offensiven upp.
När vintern når Stalingrad ber de utmattade trupperna-
- att få retirera för att få värme och förnödenheter.
Han sitter på sitt tåg, i matsalsvagnen med rosenträ-
- när ett annat tåg kör fram. Det är fullt med tyska soldater.
Slutkörda, demoraliserade, en del svårt sårade.
Trupper från Stalingrad.
När de tittar in i hans matsalsvagn-
- sträcker han sig fram och drar ner rullgardinen.
I januari 1943-
- gick nyheterna från östfronten från dåliga till ännu värre.
Efter månaders bittra strider i Stalingrad-
-är tyskarna innestängda.
När slaget om Stalingrad börjar gå dåligt-
- och den tyska armén där blir innestängd-
-pratar Hitler om tysk ära-
- tysk styrka, om rasöverlägsenhet... Tyskar kan inte besegras av slaver.
Nu handlar det om ideologi. Det är slutstriden-
-mot bolsjevismen och slaverna.
Det här struntsnacket om ras färgar Hitlers beslut.
Jag ville anfalla på en plats. Den råkade bära Stalins namn.
Det här kriget kommer att avgöras med ett avgörande slag.
Vi kommer stå för det.
Då hade 50 000 tyska soldater redan dött i Stalingrad.
Men Hitler vägrar återigen att låta sina trupper retirera.
I Führerns högkvarter är man långt ifrån verkligheten.
I Stalingrad där soldater av svält, striderna och kylan.
Det är ett rent helvete. Men Hitler vill inte inse det.
Hitler påpekade ofta att han stridit i första världskriget.
Det skrev han i "Mein Kampf".
I själva verket var han budbärare. Han var långt från fronten.
Han inser inte uppoffringarna som krävs i strid.
Den 22 januari 1943-
- får Hitler en desperat vädjan från befälhavaren i Stalingrad.
Hans trupper är omringade-
- och tvingas äta sina hästar för att överleva.
General Friedrich Paulus vill ha tillstånd att kapitulera.
Det är en helt rimlig förfrågan.
Hitler vägrar. Han är besatt av tanken på-
- att han blir historisk om ryssen får veta att tyskarna aldrig ger upp.
Han vägrade låta trupperna ge upp, oavsett nödläge.
Ofta retirerade man inte trots att man kunde komma undan.
Man höll på den principen, och i ett större perspektiv-
-var det katastrofalt.
Paulus befordras till fältmarskalk, men förhoppning-
- att han ska kämpa till sista man, eller begå självmord.
Hitler ser sina soldater som kämpar för ideologin.
Men de är fast i en frusen ödemark-
- hundratals mil hemifrån, med bara frysta hästar att äta.
Några dagar senare kapitulerar Paulus och trupperna i Stalingrad.
Den tyska armén har förlorat nästan 250 000 man i slaget.
Hitler ser det som förräderi. Det värsta hans generaler kan göra-
- är att kapitulera till bolsjevikerna.
Hitler är chockad att han inte sköt sig själv.
Hitler anser att överlevarna borde ha skjutit varandra med sista kulan.
I Wolfsschanze har Hitler svårt att hantera nederlaget.
Hitler mår inte bra som människa.
Hans enda sällskap är en schäfer.
Han är på en väldigt mörk och dyster plats.
Fram tills dess hade han ätit lunch med sina adjutanter varje dag.
De hade diskuterat de militära framgångarna.
Men det här nederlaget blir för mycket för honom.
Från och med då äter han bara med kvinnor.
Oftast hans sekreterare. De får order om-
- att hålla samtalet lätt och upplyftande.
Han kunde inte ta dåliga nyheter. Då blev det avsked eller avrättning.
När en modig adjutant gav honom rätt siffror-
-så skrev Hitler: "Stämmer inte".
Hitlers nederlag beseglas av hans oförmåga att se verkligheten.
Hitlers självförnekelse fångades på en hemlig inspelning.
Det spelades in utan hans vetskap-
- och är den enda inspelningen som finns där han talar privat.
Hitler förklarar för den finske marskalken Gustaf Mannerheim-
- varför offensiven mot Sovjet inte gick som planerat.
Vi var kanske inte helt säkra på-
-hur oerhört starka de var.
Hitler erkänner att förberedelserna var otillräckliga, men inte mer.
Hans sätt att bortförklara sitt misstag är att säga:
"Jag hade ändå gjort det."
Det har alltid varit min avsikt.
Ryssarna ska ha 35 000 stridsvagnar.
De kan ställa upp 35 000 stridsvagnar.
Så överdriver han, helt klart.
Egentligen är hela Sovjets pansarstyrka-
-bara cirka 23 000 stridsvagnar.
Även i ett förtroligt samtal drar Hitler fram felaktig fakta.
Han ljuger. Men han gör det så bra att folk i bakgrunden säger:
"Javisst, 35 000."
Sen har han mage att säga:
"Men vi lyckades ändå förstöra 34 000 stridsvagnar."
Vi har förintat över 34 000 stridsvagnar.
Det är ren fantasi. Han lever i en fantasivärld.
Sommaren 1943 präglar Hitlers förnekelse-
-hela hans regim.
Propagandaministern Joseph Goebbels-
- släppte filmer där Tysklands kvinnor levde gott.
Men när Hamburg jämnas med marken kan Hitler inte dölja sanningen.
Staden brann, men det berörde inte Hitler.
Å ena sidan har han en svaghet för djur och barn-
- men han bryr sig inte alls om människor lider.
Han ser lidandet som nödvändigt om Tyskland ska segra.
Hitler visar inte sitt folk att han lider med dem-
-att han är på deras sida.
Istället köper han 3 000 tavlor-
- till ett konstmuseum som han ska bygga.
1943-44 är det inte så klokt-
-att lägga stora summor på konst.
Så gör inte en man som står med sitt folk-
-under hemska förhållanden.
En rolig sak, på ett sjukt sätt-
- är att Hitler hoppas att stadshuset i Berlin ska bombas.
Han tycker det är avskyvärt.
Han vill bygga ett bättre stadshus. Så han kollar om det blivit bombat.
"Om de inte bombar det kanske jag spränger det."
Privat höll Hitler modet uppe.
Men när förödelsen bredde ut sig framträdde han sällan offentligt.
Folk märker att Hitler inte syns till.
Det dyker upp klotter i städerna-
-med kritik mot regimen.
Förr talade Hitler ofta offentligt-
-men 1943 händer det bara två gånger.
Ett av dem håller han strax efter Stalingrad.
Goebbels får övertala Hitler att tala till folket.
När han väl talar är Hitler själv nedstämd.
Jag trodde att jag kunde lämna min arbetsplats-
- med ro i själen. Jag tackar våra soldater för deras offer i öst.
Nu är det äntligen möjligt att övervinna krisen-
- som den tyska armén utan egen förskyllan hamnat i.
Det är ett monotont tal.
Han når inte sitt vanliga crescendo.
När Hitler förlorar förmågan att beröra tyskarna-
-genom sin talkonst...
...så förlorar han grunden för sin makt.
Det kommer att säkra segern de kommande månaderna.
Den 9 juli 1943 invaderar de allierade Sicilien.
Nu finns det en ny västfront.
16 dagar senare arresteras Hitlers allierade Benito Mussolini-
-på order av sin egen regering.
Führern börjar slipa på en våghalsig räddningsinsats.
Tanken på att rädda Mussolini är spännande för Hitler.
Kriget går dåligt, men nu kan han visa vad han kan.
Hitler är som en barnunge.
Han tror att om Mussolini återfår makten i en fascistisk stat-
- så kommer krigslyckan att vända. Relationen till Mussolini är märklig.
På 30-talet beundrade Hitler Benito Mussolini.
En av hans kära ägodelar är ett signerat porträtt av honom.
Jag tror Hitler verkligen tyckte om Mussolini. Varför?
Han är den ende människan som vet hur det känns-
- att vara ledare för en fascistisk stat.
Men relationen förändras när Mussolinis ställning försvagas.
Till slut får Hitler rädda honom.
Den tyska underrättelsetjänsten får reda på-
- att Mussolini hålls fången i de italienska Alperna.
En specialenhet från SS landar och stormar hotellet.
Mussolini flygs ut i ett litet flygplan.
De är tillbaka lagom till tedags med medaljer.
Hitler är överförtjust. Hans kupp gick perfekt.
Det lyckas, med hemlighållande och dådkraft.
Han är överlycklig. Han vill höra allt om och om igen.
Han kanske vill känna segerns sötma.
Men egentligen har de bara räddat en man.
Och hans roll i kriget är över.
I september 1943 ockuperar tyskarna större delen av Italien.
Mussolini är sjuk, men tvingas bli marionettledare.
På östfronten drivs tyskarna tillbaka av Röda armén.
Två månader tidigare stoppades en tysk offensiv-
-av ett sovjetiskt motangrepp.
50 000 man dödas eller såras.
När generalerna förespråkar reträtt tycker han de är värdelösa.
"De med röda streck äcklar mig. De är värre än judarna."
Så tyckte Hitler om generalstaben.
För en av Hitlers högsta befälhavare är känslan ömsesidig.
Fältmarskalk Erich von Manstein kritiserade öppets Führerns taktik.
Det ledde till flera besök av Hitler.
Det är väldigt talande bilder.
Hitler har vunnit många slag men förlorar nu.
Von Manstein försöker få Hitler att förstå.
"Ibland måste vi dra oss tillbaka."
Men Hitler vill inte retirera. Han vill framåt.
Man ser det här.
Generalen är inte nöjd alls, men Hitler struntar helt i det.
Större delen av tiden verkar han inte intresserad.
Han lyssnar inte ens.
Han bryr sig inte om alla detaljer generalen tar upp.
Han vill ha kontroll. Han vill sätta händerna för att se mäktig ut.
Men armarna hamnar för högt. Han liknar en höna.
Det här är avslöjande. Han släpper inte när de skakar hand.
Det varar inte tre till fem sekunder, det håller på i över 30 sekunder.
Det fortsätter och fortsätter, tills han släpper.
Det visar för mig att Hitler säger:
"Jag är färdig här. Du har ingen makt. Jag har makten."
Hitler sparkade senare Manstein.
Han ville få bort alla som gick emot honom, även duktiga generaler.
Halder, Guderian och Rundstedt-
- hjältarna från Frankrike avskedades också.
Hitler ersätter dem med generaler som gör som han vill.
Hitler betalade en del generaler under bordet.
Han betalar dyrt för deras stöd, för deras lojalitet.
För att de ska hålla tyst och göra sitt jobb.
I maj 1944 närmar sig fienderna Tredje riket från alla håll.
Röda armén står 60 mil från Wien.
De allierade står vid Roms portar. En invasionsstyrka är redo i England.
Men Hitler är i sitt högkvarter i Alperna, Berghof.
Han slappnar av med sin älskarinna, Eva Braun.
Eva Braun säger att det är som den gamla goda tiden.
De går ut med hunden, tittar på film, sitter framför brasan-
- de äter kaka i tehuset, de har gäster, det är liv och rörelse.
Men vi vet att i förhållandet med Eva Braun-
- som i flera andra delar av livet är Hitler drogberoende.
Han fick testosteron, ögondroppar med kokain, allt möjligt.
När Hitlers hälsa försämras kan han inte hindra ett ben från att darra.
Hans personliga läkare, Theodor Morell skrev-
- att det troligtvis berodde på stress.
Han behandlade det med ett medel man tror innehöll metamfetamin.
En sak vi vet mer om idag är Hitlers drogberoende.
Han tog en massa droger. Det påverkar givetvis omdömet.
Eva drog nytta av Hitlers likgiltighet.
Hon anordnade sin systers bröllopsfest i tehuset-
-ovanför Berghof.
Vid bröllop och såna tillställningar blev han den pinsamma släktingen-
- som är lite läskig, bister och frånvarande.
Han fick en glasartad blick. Han var inte med längre.
Han lider av flera åkommor, som sömnlöshet.
Han är orolig för hur det ska sluta.
Det är viktigt ur propagandasynpunkt.
Myten runt Hitler bygger på att se honom, att höra honom.
När det behövdes för att visa tyskarna-
- att Hitler fortfarande styrde, så syntes han inte till.
Berghof blir nu Hitlers befälscentrum.
Några timmar varje dag pratar han med generalerna.
Annars levde han nästan som om han var på semester.
Hans dagsschema liknar en tonårings.
Hitler pratar om åren mellan faderns död och moderns död-
- som den lyckligaste i hans liv. Hans mor skämmer bort honom.
Han behöver inte göra nåt annat än att ligga och njuta.
Med hjälp av droger och bergslandskapet-
-återskapar han det i Berghof.
Han sover länge, äter frukost sent, får sin behandling:
Injektionerna...
Pillren...
Och sen är det lunch.
Sen vandrar han ner till tehuset-
-äter lite tårta och körs sen upp.
Han ogillar verkligen fysisk ansträngning.
Sen är det middag, vegetarisk, och sen väntar han sig-
- att alla ska samlas och lyssna på honom.
Han pratar och pratar och pratar. Om konst, om raser-
-musik, vegetarianism, historia...
De tvingades lyssna. Många skrev om det.
"Jag ville nästan dö. Han slutar aldrig."
Mer tårta serveras och ingen får gå och lägga sig innan han är klar.
Då kanske klockan är två eller tre.
Den 5 juni 1944.
Som vanligt är Hitler uppe sent och tittar på film med Eva.
Till slut lägger han sig runt klockan tre.
100 mil bort, i Normandie-
- har fallskärmstrupperna inlett de allierades invasion.
Vid halv sju landstiger stora allierade styrkor-
-på stränderna i Normandie.
D-dagen hade börjat.
Och Führern går inte att väcka.
Det var bara Hitler som kunde ge order om att sätta in reserven.
Hitler sover bakom ratten. De allierade landstiger på-
Gold, Sword, Juno, Omaha, Utah.
De allierade är i Normandie, och Hitler är inte uppe än.
Man vågar inte väcka honom förrän vid tio.
Hans reaktion var märklig. "Det har äntligen hänt."
"De är äntligen här. Nu får vi se."
Hitler är säker på att de ska få se riktigt krig.
Han tar emot undergången. Han står på randen, med sitt folk.
Han tänker ta dem med sig in i ragnarök.