Tidigare:
Du har vänner som är som du. Du behöver bara hitta dem.
- Två av dem är alltså världsdödare. - Det är hon. Vi tar in henne.
Vi ser värme, men ingen rörelse. Vi kan överraska världsdödaren.
- Var försiktiga om hon är som Reign. - Uppfattat. Skydda oss.
Ska bli.
- Winn, var avläser du värmen? - Rum mot baksidan.
- Är det Lisa Loeb? - Hon skulle heta Julia Freeman.
Är det hon?
Ja, visst är det hon.
Supergirl? Vad gör du här?
Varför siktar de på mig?
- Heter du Julia Freeman? - Ja. Vad vill ni mig?
Sänk vapnen. Det är okej.
Har du...? Du vet inte varför vi är här, eller hur?
Nej. Vad är det fråga om? Snälla, Supergirl...
Låt dem inte göra mig illa.
Nej, oroa dig inte.
Rör dig inte! Stanna där!
- Vänta, ta det lugnt. - Vi tar med henne till DEO.
Vänta!
J'onn.
Det kunde ha varit värre.
Ni når nyckeltalen men underpresterar ändå. Jag ringer upp dig.
- Hej! Vad händer? - Inget. Är allt som det ska?
Jag blir tvungen att byta ut några på TYK Labs.
Jag kan hantera det. Jag ser fram emot att göra nåt handfast igen.
Sam, det har inget att göra med hur det har skötts.
Men det är för att jag är sjuk.
Tror du inte att jag klarar jobbet?
Minns du första gången vi träffades?
Klockan var tre på natten. Vi hade köpt upp ert företag.
Jag hade ansvar för uppköpet och din lampa var den enda som lyste där.
Jag gick förbi och såg dig böjd över kalkyler.
Kostnadsanalys. Jag var bra på det.
Du var så koncentrerad. Jag tänkte att jag ville arbeta med dig.
Alla vet hur skicklig du är, Sam. Du behöver inte bevisa det.
Du har mycket just nu. Jag vill bara minska stressen för dig.
Lena, jag kan inte ta ledigt nu.
Det kan du. Jag beordrar dig att ta ledigt idag.
Det är inget jag inte kan hantera, så åk och umgås med din dotter.
Purity är tagen, Reign och Pestilence återstår. Och det är bara onsdag.
- Det har varit en bra förmiddag. - Ja, och teknikerna hittade det här.
Det är en kryptonisk cachekristall där känslig information lagras.
Jag har sett dem. De har delar av själva fästningen, som en stämpel.
Den här kristallen har en egen stämpel.
Världsdödarnas högkvarter kan kanske lokaliseras om vi analyserar den.
Jag börjar. Hämta kycklingvingar.
Jag ska ha ett onödigt antal, som det anstår en man av min vikt.
Är allt bra med dig? Du fick några rejäla smällar.
Jag analyserade frekvensen på världsdödarens vibrationer.
Den är inställd för att särskilt skada kryptonier.
Inhibitorerna verkar fungera på henne.
Du verkar lite ur slag. Vi borde kanske ta några prover.
- Killar... - Ja, vi lämnar er i fred.
Rast.
Det är inte smällen som oroar mig.
- J'onn, jag behöver din hjälp. - Vad gäller det?
Vårt skepp är enda vägen hem. Vi mister flygförmågan om en dag.
- Går det att laga? - Reservdelen kan finnas i ditt.
Ska ni reparera rymdskepp? Jag måste få se det.
- Du är upptagen. - Dekodern arbetar själv i fem timmar.
Du går tillbaka direkt när kristallen är knäckt.
Hon var rädd innan ögonen blev vita.
Hon såg mig i ögonen och bad om hjälp.
Det är som om nån tog kontroll.
Jag såg en skicklig lögnare som försökte komma nära och döda dig.
Nej, jag tror inte att hon spelade.
Du sa att du såg världen brinna. Det där är världsdödaren du såg.
Och om det bara är en del av henne?
Om jag kan få henne att bli Julia igen får vi väl nån att jobba med?
Det här säger oss ingenting. Julia kan kanske det.
- Vi kan pröva. - Tack.
Och när ditt sätt har misslyckats prövar vi mitt.
Hej, Julia.
Du verkade riktigt rädd hemma.
Jag förstår det och vill hjälpa dig.
- Julia... - Inte mitt namn.
Vad vill du att jag kallar dig?
Jag är det skållheta ljuset.
Jag är floden som spolar bort synd.
Jag är rättvisans ord och rop.
- Skulle du kunna komprimera namnet? - Alex...
Du skulle säga vad du heter. Jag vill höra vad du har att säga.
- Jag är Purity. - Trevligt att träffas, Purity.
Jag kallar dig Julia. Är det okej?
Jag träffade henne först och det är henne jag vill prata med.
Kalla mig vad du vill, kryptonier. Du förstår inte än.
Du gör det.
Jag? Ja, det gör jag. Jag förstår precis.
Får jag?
Jag känner igen den blicken. Du tror att du är smartare än mig.
Och att du är starkare än mig. Det är okej, du får tro vad du vill.
Du ändrar dig med tiden.
Därför efter dagar... veckor... månader...
...här inne...
...kommer det att kännas som att jag har flått dig och ser allt därunder.
Du kan säga agent Danvers till mig, Purity.
Julia... jag vet att du finns där inne.
Om du visar dig hjälper jag dig.
Eller så talar du om var Reign är. Det var därför vi tog in dig.
Damer...
Hur ska ni kunna komma överens om mig?
- Skridskoåkning? - Ledighet för mental hälsa.
- Är allt som det ska? - Självklart, jag har saknat dig bara.
Det har varit tuffa månader. Vi kan behöva spela lite hockey.
- Du menar allvar. - Ja. Låter det bra?
- Ja, för fan! - Det var dagens enda svordom.
En Bel Air? Är ditt skepp en Bel Air?
Ja, dubbla fyrportsförgasare, Duntovkamaxel...
- Antal mil? - 100 miljoner.
- Kan du bilar, Winn? - Jag kan plocka isär och ihop dem.
Ja, rör inget.
- Varför ville du se mitt skepp? - Mouaranbatteriet har dött.
- Har ni ingen el? - Det finns fem olika källor.
- Mouaran ger antigravitationsfält. - Det är så skeppet flyger.
- Kretsarna bryts ned utan ström. - Och skrumpnar ihop.
Enda sättet är att väcka liv i cellerna med ditt Mouaranbatteri.
- Du behöver startkablar. - Ja.
Det batteriet ser ut att ha styrka. Får jag hålla det?
"Julia Freeman. Ingen födelseattest."
"Adopterades av Lawrence och Molly Freeman 1993."
Vad mer står det här? "Allergisk mot mjölk."
"Musikstudier vid Cincinnatis konservatorium."
- Visst låter Julia trevlig? - Ja.
Ja, av det lilla jag har sett av henne verkar hon trevlig.
Hon var rolig att spela.
Allt du har i den där mappen är bara en rollbeskrivning.
Det har aldrig funnits och kommer aldrig att finnas en Julia Freeman.
Det är bara lilla jag.
Varför spela en roll i tio år?
När min syster och jag anlände visste vi att det skulle ta år-
- innan de kosmiska krafterna skulle ligga i linje.
Masker var nödvändiga.
Vanita Ritson, din rumskamrat i Cincinnati.
Din kontakt i nödsituation. Din bästa vän i tio år.
Hon är kanske orolig för dig nu.
Låter troligt.
Vanita var alltid efterhängsen. Hon gjorde mig galen.
Galen nog att rädda hennes liv?
Julia?
Tror du att jag bryr mig om människor?
Jag tror att du gör det, Julia. Och jag bryr mig om dig.
Kommer du att bry dig när jag-
- sliter fram ditt skelett och river ut dina mjukdelar?
Du får aldrig chansen för att du får sitta i cellen så länge jag vill.
Och sen sliter jag upp din vän och äter hjärtat med de övriga gudarna.
Vill du prata om insidor?
Åtta olika myndigheter kommer att slåss om att få dissekera dig.
Kan vi prata, agent Danvers?
Du är ingen gud. Du är av kött och ben.
Alex... varför motsätter du dig mitt sätt så starkt?
- Du inser väl att hon driver med dig? - Vi måste försöka rädda Julia.
- Det är fint men opraktiskt, Kara. - Ursäkta?
Du hoppas oavsett hur mycket bevis det finns för att du har fel.
- Det är mitt jobb. - Hon är ond. Hon är en världsdödare.
Och det finns två till där ute och dina känslor gör att vi förlorar tid.
Mina känslor har räddat liv otaliga gånger.
Vänta. Lyssna på mig.
Jag är van vid att du är pragmatisk, men när blev du så cynisk?
- Alla rår inte på kulor, Kara. - Jag vet det.
Det är cynism som håller oss andra vid liv.
Det verkar ta död på dig. Systern jag känner har medkänsla.
Jag försöker bara göra mitt jobb.
Vi har försökt på ditt sätt, men nu ska vi göra det på mitt.
Okej, pröva nu.
Finns det nån manual-
- eller nåt vi kan titta i för att få idéer?
Sprock.
- Jag förmodar att det inte går bra. - Inte just nu, men vi ska lösa det.
Brainy och jag tittade på Phesterio-stenen utan resultat.
- Har du fått igång batteriet? - Nej, men jag löser det.
- Har du prövat att omkalibrera det? - Ja, Imra. Jag löser det.
Mitt intellekt är inte på nivå 12, Mon-El. Men jag är skärpt.
Och som jag sa igår kväll behöver man aldrig säga nåt två gånger till mig.
- Imra, gör inte så här. - Jag gör exakt det du sa åt mig.
Jag säger sanningen.
- Jag går och tittar till kristallen. - Ja, jag kommer strax.
- Vill du fortsätta arbeta? - Det är ingen mening.
Var är Reign?
Vi har den kryptoniska kristallen. Den leder till ert högkvarter.
Var är Reign?
Du är inte så talför längre.
Förståeligt. Jag är ju inte din publik.
Jag tittar bara på en insekt under glas.
För att använda dina egna ord:
Du tror att du är smartare än mig, starkare än mig.
Du tror att jag är maktlös mot er vetenskap.
Jag ser rakt igenom dig, Alex Danvers.
Det är en gåva jag har att kunna se in i folk... och känna dem.
Du vill såra mig för att du är sårad.
Du vill se mig svag för att du är svag.
Nån skar ut nåt ur dig och du känner det hålet varje dag.
Ett hål du har grävt i dig själv.
Och det blir inte bättre, va?
Vi är klara här.
Var är Reign?
Ser du vreden? Det är din ensamhet.
Håll käften!
Du hade chansen att finna lyckan, men kastade bort den.
Nu är du bara en trasig docka.
Alex, vänta.
Hon hade rätt om dig. Du är bara skapad för att förstöra.
Jag låter dig inte skada fler.
- Klarar du det här? - Ja, jag är ung och oförsiktig.
- Tre... - Två...
Fusk kommer inte att hjälpa!
Okej...
Allvarligt? Ingenting? Kom igen.
Du...
Vad har hänt?
- Vad har hänt? - Jag ska...
Alex... vi...
Fan också.
Vem satte på dig?
Kom igen!
Jag vann!
Mamma? Mamma?
- Kontakt! - Stå still!
Jag trodde att du hade gått.
Ja, men det var för att hämta de här. Kom.
Det är ett slags marsianskt hembränt. Det är lite kryddstarkt.
- Det har medvetandehöjande förmåga. - Den har etikett.
Ja, han säljer till utomjordingarnas barer. Det går ganska bra.
Skål.
Du vet...
Det är några sekler sen, men jag har varit gift.
Jag var det i 77 år, så jag är bekant med äktenskapliga gräl.
Det är inte vad du tror.
Det kan hjälpa att prata om det.
Tack, men jag tror inte det.
Du har många hemligheter, unge man.
Du vill skydda andra, så avsikten är god. Men det hjälper att dela bördan.
Imra och jag har en komplicerad historia.
Vi valde inte att gifta oss.
Hon är från en viktig släkt på Titan.
Titan ledde en grupp planeter som var emot jorden och dess allierade.
Den första tiden i Legionen behövde vi göra nåt symboliskt-
-som visade att vi företrädde alla.
- Ni enade planeterna med giftermålet. - Just det.
Jag sörjde fortfarande Kara.
Imra och jag var vänner och kolleger. Jag tyckte om och respekterade henne.
Jag visste att äktenskapet skulle hjälpa många.
Det verkade logiskt att göra det.
Och med tiden-
- blev vårt låtsasäktenskap mer verkligt och känslorna fördjupades.
Jag kom att älska henne. Jag var nöjd.
Med Kara...
Det fanns inget logiskt i att bli kär i Kara.
Jag menar, hon var ju en kryptonier från eliten-
- och jag var en helt självupptagen kvinnohatare.
Det är jag inte längre.
Men det jag kände för henne... var bara så...
Att vara tillbaka här är...
Jag har fått hålla avstånd.
När jag är nära Kara vaknar känslorna till liv.
Och jag måste dölja det för Imra.
Men på sistone har det varit slitningar mellan oss.
Jag vet att det är mitt fel och...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Om du tror att det är svårt att hålla nåt hemligt för din hustru-
-borde du pröva det med en marsian.
Min fru och jag delade bokstavligt talat tankar och känslor varje kväll.
Äktenskap är att dela, Mon-El. Dela allt.
Du är ingen brottsling för att du har komplicerade känslor.
Om du älskar och ärar Imra...
...borde du kanske berätta.
- Vad är det? - Purity.
Ruby?
- Ruby... är allt bra med dig? - Jag mår bra.
- Vad hände? - Jag vände mig om och hon var borta.
Jag är ledsen, din mamma...
Hon har gått igenom mycket på sistone, okej?
Det här är inte okej.
Hon var så glad åt att umgås idag och sen försvann hon bara.
För några månader sen-
- skulle hon göra en viktig resa och nåt underbart skulle hända.
Då hon kom hem var det som inget.
- Kom hon inte ihåg? - Det är nåt som är fel.
Jag vet inte vad, men det är nåt.
Hon är som en helt annan ibland.
Ruby, jag vet att det är otäckt.
Men du ska veta en sak: När det finns problem hittar jag alltid en lösning.
- Har du hittat henne? - Ja. Perfekt tajmning.
- Var är hon? - I tunnelbanan. Inga överfall än.
Det kommer. Vi borde ge oss ut.
- Samma grupp som tidigare, va? - Om du kan är du till nytta.
Ja, självklart.
- Jag underskattar inte henne igen. - Apropå det: Presenter.
Jag har uppdaterat teknik för att blockera frekvensen som slog ut dig.
Ja, men fungerar det?
Frågar du mig det? Det är säkert till runt 95 %.
- Bra jobbat, agent Schott. - Visst, ut och var superhjältar nu.
Kom.
Nån annan har hittat en av dina kolleger.
- Hur vet du det? - Hennes kristall har aktiverats.
Hon vaknar upp. Du måste vägleda henne. Men använd klok taktik.
Hon är en nyfödd - ömtålig och formbar.
Du måste ta hem henne hit innan de för bort henne.
Jag förstår.
Mår du bra?
Purity.
Du har lärt dig mitt namn till slut.
- Alex. - Ska bli.
Ut härifrån! Hoppa upp.
Ut härifrån!
- Vi måste få ut allt folk. - Gör det. Jag tar det här. Sätt fart!
Purity!
Jag hjälper dig. Spring nu!
Jag ska avslöja en hemlighet. Julia är här.
Jag ska låta henne se på när jag dödar dig.
Nej, snälla Julia. Låt henne inte göra mig illa.
Julia, jag vet att du är där.
Julia. Nej, Julia. Julia...
Du ställde dig framför en bil för att rädda din vän Vanita som du älskar.
Du vet att Supergirl vill hjälpa dig.
Du kan kämpa emot det här. Du är starkare än du tror.
Jag vet att du hör mig, Julia. Jag ser dig där inne.
Jag såg det tyvärr inte tidigare-
- men jag lovar att hjälpa dig. Det gör vi alla.
Men du måste kämpa.
Julia?
Supergirl står alltså på knä. Det är bra att du övar.
Alex... nej!
Jag ska döda dig.
- Nej! - Sluta!
Ta mig.
- Du kan ta mig. - Julia, gör det inte.
Purity. Syster.
Vi ska hitta vår tredje, vår Pestilence.
När vi är samlade till slut finns bara ohejdbar kraft kvar.
Några mörbultade revben och ett stort blåmärke i baken.
Det kunde ha varit värre, som rugby.
- Alex, du kunde ha dött. - Winn, ge dem nåt annat att tänka på.
Vi tappade spåret efter Reign och Julia när de flög iväg.
Reign har snart förvandlat Julia till Purity.
Julia är tuff. Hon kan hålla ut.
Världsdödarna är kanske för svåra att besegra. Vi ska kanske inte göra det.
- Hur ska vi då vinna? - Vi räddar dem.
Du behöver inte vara rädd.
Stanna!
Ditt uppvaknande har börjat, mitt barn.
Jag... vill inte!
- Winn, jag hörde att du fixade det. - Jag assisterade.
Det var mer än så. Han läste på om Mouaran-matte.
De använder en tolvgradig skala.
Det är som att vi i USA använder tum. De bytte innan batteriet uppfanns.
Det ger mig faktiskt hopp om USA.
Vi överbelastade cellerna. Tack, Winn.
Om du vill tacka mig, kan du låta mig provköra den. Ett förslag...
Jag är ledsen att ni tappade världsdödaren.
Tänkte du inte på att ringa mig om striden?
Jag vet.
Jag...
Jag ber om ursäkt för mitt beteende.
Det är bara det att vara tillbaka här...
- Det har varit förvirrande. - Tror du inte att jag vet det?
Grälet igår var så dumt.
- Om manualen? - Tror du att jag bryr mig om det?
Jag var redan sur.
Vi satt på DEO.
Supergirl pratade om Reign.
Du hade en speciell blick, en som jag känner mycket väl.
Du hade den första gången du sa att du älskade mig.
Att vara nära Kara igen har varit mycket svårare än jag kunde tro.
Är du fortfarande kär i henne?
Jag vet inte.
Tack för att du är uppriktig.
Det var därför jag blev kär i dig.
Imra, jag lovar att alltid vara det.
Jag respekterar och älskar dig.
Det här är svårare än jag kunde föreställa mig, men vi ska klara det.
Mon-El...
Jag har inte varit helt uppriktig mot dig.
Jag visste om risken när Brainy och jag planerade uppdraget.
- Vad då för uppdrag? - Det är dags att du får veta skälet.
Vi börjar med det här sen försöker jag hålla dig borta från tequila.
Det är djärvt.
- Är det okej? - Ja, oss emellan.
Vill du berätta vad det är?
Jag trodde att det skulle bli lättare... men det blir det inte.
Alex...
Jag har två kortnummer inlagda på mobilen.
Till dig och till Maggie.
Och varenda dag tittar jag på mobilen och vill ringa henne.
Och sen vill jag radera henne.
Men jag kan inte göra nåt av det för att jag är rädd och svag.
- Nej, det är inte sant. - Det är det faktiskt.
Jag skulle må bättre annars.
Jag säger åt mig själv att komma över det, men jag kan inte det.
Och därför har jag mist hoppet.
Det var därför jag var arg och vägrade se Julia som du såg henne.
Du vet...
Jag slutade också hoppas.
Jag trodde aldrig att jag skulle komma över det, men det gör jag.
Och du är mycket starkare.
- Du är alltid hoppfull. - Du med.
Du var hoppfull när du tog beslutet att du kan få mer.
Och jag tror att du har rätt. Det finns nån där ute och du blir mamma.
Du kommer att få allt.
- Jag är glad att du är som du är. - Detsamma.
- Var är Ruby? Du hämtade henne. - Hon mår bra. Hon sover hos mig.
Hon ringde mig när du försvann. Hon trodde att du var här.
Hur kunde jag göra så mot henne? Tänk om jag hade kört bil.
Hon gjorde det rätta och ringde.
- Var hon rädd? - Ja, det är vi alla.
Kommer du... ihåg nånting?
Nej, det är samma sak som tidigare.
Ruby berättade om de andra gångerna.
Vad då?
Nej, hon vet inte.
Sam, hon är klipsk. Hon vet att nåt är fel.
Hon vet att du inte minns var du har varit.
- Sa du att jag var sjuk? - Jag sa att vi inte vet.
Sa du till en tolvåring att hennes mor har en okänd sjukdom?
Jag sa att du inte övergav henne.
Du hade ingen rätt att säga nånting.
Du är min chef, men tar inte beslut om min familj.
- Det var inte så... - Ingen annan fattar såna beslut.
Dina minnesluckor sammanfaller med nånting...
Tyst!
Sam?
Fick du en minneslucka nu?
- Minns du inte vad du sa? - Nej.
Sam, det är okej.
Jag vet vad det är med dig.
Jag ska göra dig bra.