_
Tidigare:
Vad var det?
- Jag har kämpat med capen i tre år. - Jag kan hjälpa dig med det.
På Mars kallade vi det za'alet.
- Det betyder "avtynande minne". - Demens.
Världsdödare enas under Reigns fana.
Nu måste vi hitta dem.
Jag tror att det är nåt fel på mig.
- Jag får minnesluckor. - De sammanfaller med nåt.
Tyst!
Sam, jag vet vad det är med dig. Jag ska hjälpa dig.
Starta inspelning. Dag tre med patienten.
Preliminärt karyokinetisk anomali-
- som bekräftar min hypotes om att hon har muterat till det andra.
Patienten är sövd, men ytterligare prover kräver medvetenhet.
Jag avbryter därför sövningen nu.
Avbryt inspelning.
När du vaknar... ber jag dig vara Sam.
- Börja. - Astronaut!
- Rymdpromenad! - Vänta, det där gills inte.
- Varför då? - Du byter ju form, pappa.
- Människolekar har så många regler. - Du bröt inte mot några.
Det gör inget. Vi krossar dem ändå.
Marsmänniskofadern slår till.
- Marsmänniskofadern? - Pappajägaren från mars, då.
- Jag behöver mer vin. - Jag ska hjälpa dig.
- Det gläder mig att ni kom. - Mig med.
En film? Nio ord.
- Din pappa är stark. - Ja, han verkar ta det bättre.
Han gör allt han kan för att hålla hjärnan igång.
"Kocken, tjuven, hans fru och hennes älskare!"
- Vad då? - Ingen tankeläsning, pappa.
Du anklagar mig för fusk, men du ska inte säga nåt.
Min son väntade tills jag gick och i det ögonblicket -
- flyttade han pjäserna på ok’rock’tock-brädet.
När jag kom på honom skyllde han på sin låtsaskompis.
- Vad var det han hette? - Hade du en låtsaskompis?
Det hade han.
Du sa att han var femte dimensionens busfrö som flyttade pjäserna.
Vad hette han?
- Zook. - Zook! Det var Zook!
Det var du.
Vänta lite.
- Det är bråk i centrum. - Åter till saltgruvan.
Vad är det? Jag gillar skjortan.
- Dåligt ölsinne. Vad hände? - Hon började slå sönder stället.
Ta ut alla. Jag tar hand om henne.
Jag hade rekordet på den.
Hon är kalanorian. Ostraffad.
Demos sa att hon inte blev provocerad.
Kalanorianer är synska. Empater.
Hon tog kanske in signaler från en annan synsk.
Jag ser inga psioniska anomalier.
Hon slog sönder baren.
Arten får lätt utbrott vid astronomiska händelser.
- Som? - Merkurius i retrograd rörelse.
- Som astrologi? - Mer ändringar som påverkar hjärnan.
Men visst, astrologi.
Sätt henne i arresten. Vi har världsdödarna att hantera.
- Nånting? - Vi spårar Purity och Reign med allt.
- De är spårlöst försvunna. - Inte ett pip, som musen sa.
- Imra tror att de söker Pestilence. - Som vi inte vet nåt om.
Vår erfarenhet är att Pestilence borde vara lättast att se.
Det innebär sjukdomar - pest och annat gammalt.
Winn...
Det här räknas nog dit.
- Brainy och Imra kollar upp det. - Bra, jag avskyr kyla.
Tunnhudad och floderna av blod.
Och om Reign och Purity hittar Pestilence?
- Det gör de inte. - Vi är redo.
Det är dags att börja träna. Visa mig hur man slåss i framtiden.
Jag tror att det är dags att göra dig till legionär.
- Slappna av. - Hur länge har jag sovit?
- Var är Ruby? - Med nannyn. Hon är i säkerhet.
Vad är det för fel på mig?
De flesta blodproven var normala.
Jag tittade även på cellreplikationen.
Det finns spår av en cellmutation som jag bara har sett hos insekter.
Det tyder på metamorfos.
När du får minnesluckor tycks din kropp förändras cellulärt.
- Förändras till vad? - Till henne. Reign.
Jag är ingen rymdvarelse. Jag saknar krafter. Jag blöder och blir sjuk.
Jag är från Scranton enligt papperen. Jag måste till min dotter.
Vänta. Jag antog att det skulle bli svårt.
Jag gjorde en tidslinje över minnes- luckorna. Det här är den första.
Och nästa...
Och nästa... och nästa.
Det här var ett misstag. Jag måste till min dotter.
Lena, skojar du? Släpp ut mig.
Jag kan inte.
Du bad mig hjälpa dig.
Hon slåss inte, hon jagar. Allt är kraft och aggression.
Stopp.
Ja, Brainy satte ihop det av alla bilder vi kunde hitta.
Det där är så coolt. Framtiden är cool.
Välkommen till 3000-talet.
Vad är vitsen?
Betong gör inget mot mig som inte hennes nävar klarade av.
Hon leker med maten.
Det var så jag besegrade henne. Kan vi spola tillbaka?
Hon slår mig i muskler på nåt vis.
All kraft kommer från marken, från den där stödjefoten.
Hon bryr sig inte om fotarbete.
När hon siktar högt har jag min chans.
Det är där din cape kommer in.
Om hon vill vara tjur får du vara tjurfäktare.
Jag har gjort nåt otroligt.
- Har du hittat Pestilence? - Jag har gjort nåt okej.
Jag har fixat din gamla dräkt.
Får jag säga det? - Klä dig.
Jag köpte med mig lunch.
Du är bekymrad över nåt, min son. Tala ut.
Det är bara... Hur mår du?
Jag har aldrig mått bättre. Ok’rock’tock är bra för hjärnan.
Visst. Minne, strategi...
Det är mer än så. Det hör mina tankar.
Jag får kontakt med förfäderna när jag rör mig på brädet.
Jag koncentrerar mig. Tankarna får ro.
Det är bra. Det är bra. Och hjälper det?
Du frågade för 12 timmar och 46 minuter sen.
- Är du rädd att jag har blivit sämre? - Nej.
Det är bara det att...
Vi tog in en kalanorian som fick ett psykiskt sammanbrott på en bar.
- Jag tyckte att jag kände nåt. - Var det du?
Du vet att jag har gjort ta’ar ka’riq för att hindra minnet från att fly.
Du borde ha sagt nåt om kalanorianer.
- Förlåt mig, far. - Jag ska vara försiktigare.
Kom och spela en match med mig. Jag tröttnar aldrig på att slå dig.
Jag måste tillbaka till jobbet. Ta med det till DEO så spelar vi sen.
Jag ska bara spela klart mot Zook.
Han var här.
- Var är han? - Pappa...
- Ett skämt. - Inte roligt, pappa.
Det tycker du bara för att du inte såg ditt ansikte.
Har du tänkt på det jag sa?
Jag blir blödig när Ruby ber mig döda en spindel.
- Hur kan du tro att jag dödar folk? - Det tror jag inte.
- Lider jag av personlighetsklyvning? - I princip, ja.
Reign är en separat existens.
När hon tar över mister du all medvetenhet, ditt dna blir ett annat.
Du måste förstå att jag inte skulle säga det om jag inte var säker.
Det här är för att jag bad dig om hjälp.
Vad menar du?
En onkolog ser cancer.
En kirurg skär upp en.
En Luthor säger att man är en superskurk.
Vad är det?
Säg åt honom att jag ringer upp. Var sa du att han var?
James, du borde ha ringt först.
Jag prövade det i en vecka. Jag tänkte att det här skulle gå bättre.
Jag är mitt i ett krisläge.
Jag beklagar. Är allt som det ska?
En av mina anställda bad mig om hjälp med ett problem.
Nu vill de inte acceptera lösningen.
- De verkar behöva en intervention. - Jag har försökt.
Jag hade en rumskamrat när jag läste på college.
Han var en toppenkille, men började ta nån drog.
Han kom hem mitt i natten och slog sönder stället.
Jag försökte säga att han hade problem, men han lyssnade inte.
Jag städade bara upp.
- Erkände han nånsin problemet? - Det är grejen.
Hur mycket man än vill hjälpa nån kan man bara hålla upp en spegel.
Jag snyggar upp mig bra, sa du.
Det här är som gamla goda tider. Vi tränar igen.
Jag fick nästan tvinga dig. Du ville inte bli nån hjälte.
Och nu...
Vi har nått långt.
- Är du redo? - Jag föddes redo.
Använd dina fötter mot henne.
- Kan min cape ens göra det där? - Ja.
- Jag visste inte det. - Inte jag heller i tusen år.
Vi undersökte din cape för den här. Det är kryptoniskt metamaterial.
- Smart-tyg. - Visa mig.
Pappa, nu när du är här kan jag väl låta Alex ta lite prover på dig?
Nej, det är dags för mig att be.
- Nåt om världsdödarna? - Ingenting.
Du kan ta en paus. Jag tar över en stund.
- Jag vet vad jag gör, Schott. - Jag sa inget annat. Gå härifrån nu.
Balaroq ta'ariq.
- Fan. - Ta stöd med bakre foten.
- Varför fungerar det inte? - Jag vet inte.
Balaroq ta'ariq...
- Det är lätt. Jag borde fixa det. - Var inte så hård mot dig själv.
Första gången du tränade mig kastade du runt mig som en säck.
- Jag var... - ...bakfull. Du var bakfull.
- Jag hade glömt den delen. - Kan vi fortsätta träna nu?
Balaroq ta'ariq...
Jag programmerade systemet. Jag lade in alla parameter för att spåra dem.
Jag tror att det gör mig till expert.
- Slå. - Vi borde kanske -
- ta'ariq. Balaroq...
Vi andra var experter innan du kom som vän till Supergirl.
Om du bestämt hade vi undrat om Reign var rymdvarelse.
Balaroq ta'ariq, balaroq ta'ariq...
Din inbilska seriemördarson!
Kara?
Släpp mig nu!
- Allvarligt? Har du hållit en pistol? - Jag håller en nu.
Hör ni!
Lägg av nu!
- Jag får alltid hjälpa dig ur knipor. - Försvinn ur min åsyn!
Lägg av! Kom igen! Släpp honom!
- Vad fan hände? - Psykisk anomali. Jag skyddar er.
- Herregud, Winn. Är du oskadd? - Det känns som att jag blöder.
- Demos, jag är hemskt ledsen. - Jag ber om ursäkt för det jag sa.
Jag tycker att du är jättesmart. Du är toppen.
Det här gjorde kalanorianen i baren.
- Hon behöver mer bevakning. - Det är besökstid än.
Agent Schott, hämta och kalibrera om inhiberarna vi använde mot Psi.
- Jag vidtar försiktighetsåtgärder nu. - Kom.
Det var bra att du kom i tid.
Ja, det var bra.
Jag har aldrig känt nåt liknande. Nåt var inne i min skalle.
Jag kunde inte kontrollera det.
- Mår du bra? - Jag kände av det.
- Blev du påverkad? - Jag slog Mon-El... hårt.
Vi tränade och jag blev frustrerad då jag inte fick till det.
Han tog upp när jag lärde upp honom. Då kom ilskan.
- Är du säker på att du var påverkad? - Vad menar du? Självklart.
Ni verkar ha en del ouppklarat.
- Du borde nog inte träna med honom. - Det är befängt.
Nej, det jag hade med Mon-El har jag lagt bakom mig.
Vår relation är yrkesmässig. Det handlar bara om att ta Reign.
Nej, nej...
Fort, lägg henne i sidoläge. - Stå beredda på sjukavdelningen.
Balaroq ta'ariq...
- Vad säger hon? - Jag vet inte, men det är marsianska.
Jag vill bara komma hem. Snälla Lena, släpp ut mig härifrån.
Jag vill få hem dig till din dotter lika mycket som du. Tro mig.
Jag försöker bara skydda dig - er båda.
Jag har sagt att jag skulle minnas om jag hade skadat nån.
Du har rätt. Du skulle minnas det.
På nåt djupt plan skulle du känna av vad du hade gjort.
När du set det här minns du då hur det var att överfalla Morgan Edge?
Jag hade velat se det på nära håll.
Inte? Inget minne?
Supergirl? Den är svår att glömma.
- Din knytnäve träffade nåt så hårt. - Det här är vansinne.
Hur kändes det att slita männen i bitar och dra dem över stranden?
Varför gör du det här? Varför? Jag vill bara hem till min dotter.
- Skulle jag låta dig komma nära Ruby? - Hur vågar du?
Hur kändes det att bo där och låtsas vara hennes mor?
Se henne sova så sårbar-
- och veta att du kunde slita henne i stycken när som helst?
Du är ingen mor. Du är ett monster. Du får aldrig mer träffa Ruby.
Sluta!
- J'onn, visste du? - Jag ville inte tro på förvärring.
Min far har använt en marsiansk teknik-
- för att flytta minnen och känslor till den friska delen av hjärnan.
Men det kräver enorma mängder energi-
- och ibland kan synska läckor ske. Ju starkare, desto större läcka.
Andra synska arter, som kalanorianer, känner av det först.
När ett anfall blir intensivare kan det påverka alla i omedelbar närhet.
Jag tog Myr'nn till DEO och trodde att jag kunde skydda er, men...
Min far är arg över det som sker med hans hjärna.
Hans aggression överfördes till er.
Kan du inte dämpa det med teknik?
Han har förlitat sig på sin hjärna hela sitt liv.
Först som teolog -
- och sen som fånge.
Det höll honom vid liv i 300 år. Han var inlåst, men ändå fri.
Den här tekniken skulle göra honom beroende av mig.
Han mister det de vita marsianerna inte kunde ta - hans oberoende -
- hans värdighet.
Jag minns att jag satt i köket när min mor fick samtalet-
- om att min mormor hade kört mot rött.
Ingen blev skadad, tack och lov.
Nåt av det svåraste min mamma hade gjort var att ta bilnycklarna.
Hon skällde ut mamma och grät.
Hon var i en helt ny situation, en vuxen som behandlades som ett barn.
Det var olustigt och smärtsamt, men det måste göras.
Det var för hennes och alla andras säkerhet.
Jag kan ta mig an de tuffaste, men att tala med min far om det här...
Jag vill inte ta ifrån honom mer än det han redan har förlorat.
Jag fick honom åter precis.
Ta’ar ka’riq håller honom kvar som den jag alltid har känt.
Jag vill inte ge upp det.
Min farbror Jor-El brukade säga: "Sonen blir far och fadern blir son."
Varför gör du så här? Jag vill hem till min dotter.
- Skulle jag låta dig komma nära Ruby? - Hur vågar du?
Hur kändes det att låtsas vara mor?
Du är ingen mor. Du är ett monster. Du får aldrig mer träffa Ruby.
Sluta!
Herregud! Stäng av det!
Du var tvungen att se det med egna ögon.
Alla de människorna...
Det var inte ditt fel. Du hade ingen kontroll.
När du förvandlades fick jag lite av Reigns dna. Kunskap är makt.
Vi ska ta dig igenom det här.
Det är okej.
- Fotarbetet ser utmärkt ut. - Tack.
- Du... slog mig. - Ja.
- Det kändes inte som sparring. - Jag ber om ursäkt.
Jag tror att det var Myr'nn.
- Varför blev inte du påverkad? - En Legionring fungerar som sköld.
Ännu en pryl från framtiden.
Är du säker på att det var allt? Inget mellan oss?
- Jag trodde att det var bra, men... - Det är lugnt. Det här är bra.
Det är världsdödare där ute. Nu gör vi det här.
- Jag är redo. - Okej.
- Varför tog du med mig in hit? - Bara för att prata.
Jag föredrar mitt bönerum, eller ännu hellre att gå hem.
Det går tyvärr inte.
Du kämpar med din sjukdom och vågor har läckt ut. Det påverkar folk.
Nej... jag skulle märka om de gjorde det.
Jag har inte gjort nåt fel. Jag skulle aldrig göra nån illa.
Ingen tror att du försöker göra dem illa.
Den hände med kalanorianen.
Kalanorian? På den här planet?
- Var sa du inget? - Vi pratade om det.
- Det gjorde du inte. - Du glömmer.
Nej, jag tar kontroll över det.
Jag är rädd att du inte klarar det, inte helt själv.
Du skulle bara våga säga till din far vad han klarar och inte klarar!
Bra, du sänkte inte axeln.
Vi överlevde ett svart hål och kan ta oss igenom det här.
Fel tyngdpunkt. Håll vänster fot...
Kan du hålla tyst?!
- Snälla... - Vad är de där till för?
Det är bara för säkerhet. De minskar våra krafter.
- Ska det hjälpa mig också? - Det hjälper dig stilla tankarna.
Då kan jag hjälpa dig med ta’ar ka’riq.
Skulle du låsa in mig?!
Aldrig.
Ja, vi har gått igenom mycket-
- som när du lovade att inte lämna DEO och stack iväg och söp dig full.
Du var vårdslös, självisk och du ljög och bad inte om ursäkt.
Jag fixade jobb åt dig på CatCo.
Jag gick i god för dig på mitt jobb.
Du lät Eve göra allt jobb och satte på henne i garderoben.
Du bad inte om ursäkt för det. Jag bad om ursäkt för att hjälpa dig.
- Jag fattar. - Jag tror inte det.
Du fattar inte att jag gav mitt hjärta till en lögnaktig fårskalle-
- som var ovetande om sitt beteende och som var respektlös!
Och nu är du en bättre person som vill minnas det roliga?
Kara, sätt på dig den här.
Vad gjorde jag?
Jag levde i en cell i 300 år.
Min son sätter mig inte i en igen!
Far...
Utbrytning.
Grön.
- Kompis... - Winn Schott!
Pam från personalavdelningen?
Toppen... Elchockpistol.
Förlåt.
- Du måste lyssna på mig. - Håll dig borta från mig!
Nej, nej... - Mon-El!
Far... se dig omkring. Du gör folk illa. Det är din hjärna som gör det.
Nej, du försöker lura mig.
Jag skulle aldrig göra det. Jag älskar dig.
Jag vill bara skydda dig-
- som du har försökt skydda mig hela ditt liv.
Lita på mig, far.
Nej! Nej!
Å nej...
- J'onn. - Stanna hos honom.
Jag är här. Det är ingen fara.
Jag vet hur svårt det är när allt vi har trott förändras.
Men ibland kan vi bara acceptera det och göra det bästa av situationen.
J'onn.
Sonen blir fadern.
Gör det.
Jag vet det. Jag vill inte att du oroar dig för mig.
Jag måste stanna på sjukhuset ett tag.
Jag saknar dig med.
Läkarna säger att det smittar och jag vill inte att du blir sjuk.
Lena ska titta till dig och jag kommer hem så fort jag är bättre.
Jag älskar dig så mycket.
- Oroa dig inte för Ruby. Jag tar... - Säg inte var hon är.
Håll henne borta från mig tills jag är frisk.
Kan jag få tala till er alla?
Jag ber om ursäkt för det lidande jag har orsakat.
Jag gjorde er alla illa.
Jag var så rädd för att mista kontroll över återstoden av mitt liv.
Jag vägrade acceptera det som hände.
Och det kostade mig nästan-
- allt jag håller kärt.
Jag hade velat skydda er bättre.
- Du skyddar oss jämt, J’onn. - Det var vår tur ikväll.
Hej! Jag tänkte bara lämna det här. Jag trodde inte att vi skulle ses.
- Du kom med middag till mig. - Ja.
Jag vet att ditt jobb är viktigt, i rädda världen-klass.
Jag råkar ha några såna vänner-
- och när de ger sig in i det glömmer de bort att äta.
Jag vill inte att det ska hända dig.
Det är -
- otroligt omtänksamt.
Jag har inte ätit på hela dagen.
- Då ska jag lämna dig i fred. - Här finns mat för en hel armé.
Varför gör du inte mig sällskap?
Hör på, James. Det är nåt mellan oss som är fint.
Men i mitt liv och i mitt arbete finns folk som litar på min tystnad.
Jag kan inte dela allt med dig.
Om du anser att en hemlighet måste hållas, måste den hållas.
Jag uppskattar det.
Säg att det går bra.
Inte än... men det kommer det att göra.
Och eleven blir läraren.
Kan vi prata om igår?
Du blev drabbad psykiskt.
Ja, det är sant. Men det jag sa...
Jag trodde att jag hade rett ut mina känslor.
Men Myr'nns anfall fick mig att inse-
- att vårt förhållande inte var perfekt.
Jag visste det kanske innerst inne-
- men med dig borta var jag fullt upptagen med att sakna dig.
Jag känner en stor lättnad.
Jag är samtidigt tacksam.
Jag beklagar bara-
- att det krävdes ett marsianskt anfall för att få ut det.
Jag beklagar att det blev så brutalt.
Sanningen kan vara brutal.
Det är ingen nyhet att jag var en skit tidigare.
Och jag ber om ursäkt.
Jag ber om ursäkt för allt.
Jag förstod inte din synvinkel då.
Ja, men jag borde inte ha slagit dig ändå. Jag ber om ursäkt för det.
- Jag ber om ursäkt. - Kan vi komma överens om en sak?
Inget mer ursäktande.
Ska vi sticka ut och vara hjältar?
Pestilence.