EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Vad hände? -Hon var redan död.
-Hur mår hon? -Hon är död.
-Va? -Hon är död.
STÄLL EN FRÅGA
KONSTIGA VISIONER EFTER ORGANTRANSPLANTATION
TRÄFFAD AV BLIXTEN? KAN MAN DONERA ORGAN EFTER ELCHOCK?
Univariat har en betydelse, men med olika följd i olika situationer.
Man kan köra en linjär regression med prediktorvariabler...
VET INTE, BRYR MIG INTE
Så hur vet man om man ska använda GLM eller regression?
Vad gör jag här? Frank har inte fyllt i min dispensansökan,
så jag bara iakttar och lär mig reglerna.
Det har bara gått några dagar, men det känns som evigheter.
Jag kan inte sluta tänka på Becky
och hur hon dog.
Du gör dig själv galen. Börja med nån snobbhobby och njut av vilan.
-Fattar du? -Lättare sagt än gjort.
BECKY, VI SAKNAR DIG!
Jävlar. Nästa lektion kanske kan få dig att glömma det?
Okej, då är vi klara.Ni kan städa upp och förbereda nästa steg:
Grisfoster. Hoppas ni äter kalkonbacon idag.
Hej...
Är du okej?
Ja. Ingen fara.
Kom.
Och vart är ni på väg?
Denna barbariska djurstympning gör Sasha obekväm.
-Jag erbjöd mig att visa vilorummet. -Visst, ta den tid du behöver.
-Jag mår bra. -Jag vet.
-Fast du får må dåligt. -Var det därför du smet?
Nej, jag bara ignorerar lärarna av princip.
På tal om skit du kan ignorera...
BEFRIELSECEREMONI
Vad är det?
Nån skit där vi tänder eld på Beckys favoritsaker
så hon kan ha dem i sitt nästa liv som ekorre.
Ben har tillbringat för mycket tid på Annex-stiftelsen.
Det är nån nyandlig klubb där man renar själen och tarmarna.
Samtidigt om man vill.
-Kan inte, jag har planer. -Den ursäkten räcker inte.
Men det är lugnt.
Att ljuga för Ben och Nancy är ett favvo-beroende.
Nu har jag visat dig vilorummet,
men det är sista lektionen, så du kan gå hem.
Skitsamma, jag behöver sova.
GISSA HUR MYCKET JAG TYCKER OM DIG
Att du inte sparade deras navelsträngar...
Läkaren sa till oss att spara dem.
Något med stamceller.
Du tänker väl inte ta med dem till brasan?
Vi gjorde ju oss av med hjärtat. Vi kan lika gärna slänga tänderna också.
Jag skojar.
-Tror jag. -Bra.
En speciell ung kvinna lever idag tack vare vår dotter.
Jag bad Elliot bjuda henne.
-Det var en urusel idé. -Hon är en del av våra liv nu.
Försöker du traumatisera henne? Hur tror du hon kommer att känna sig
omringad av Beckys närmaste vänner och familj medan vi bränner hennes grejer?
Tänker du på henne eller dig själv?
-Det är barbariskt. -Du ser det inte på rätt sätt.
Befrielseceremonin handlar inte om förstörelse.
Den handlar om hopp. Sasha är en del av det hoppet.
Det kommer att bli vackert, jag lovar.
Hennes filt då?
Hon var aldrig utan den.
Då ser vi till att hon har den.
Var hon än är.
BEFRIELSECEREMONI
BEFRIELSE VID FULLMÅNE ELDCEREMONI
Hej, tjejen!
Du, jag har märkt att du har det lite svårt med statistiken.
Inte alls. Vi har bara inte det ämnet på Cottonwood.
Jag förstår, men jag hade en idé.
Vi kan ta en fika efter skolan så kan jag hjälpa dig.
Tack, men jag måste jobba.
Visst, men som du sa är det en övergångsgrej,
-och jag är din övergångspartner... -Jag behöver ingen hjälp.
BEFRIELSE MED ELD
Vakna.
-Var är jag? -Spring Station.
-Jag skulle av i Cottonwood. -Det är en timme åt andra hållet.
Frank?
Den dumma bussen från Spring Station var 20 minuter sen.
-Men här är jag. -Precis lagom för att klocka ut.
Fan.
Det var själviskt av mig att ha kvar dig på jobbet med allt som händer.
Jag har annonserat och redan fått några svar.
Har du annonserat ut mitt jobb?
-Sparkar du mig? -Du har för mycket på gång, Sasha!
-Här. -Vadå? Mitt uppsägningsbrev?
Jag fick klart din ansökan om dispens från gympan.
Tack.
-Hjälper du mig att stänga? -Jag jobbar ju inte här längre.
Är du okej?
Ja, ingen fara.
Jag hittar inte min tröja.
Här. Ta en av mina.
Luktar som du.
-Är jag dålig eller nåt? -Va? Nej, du är jättebra.
Jag trodde inte att stipendiet skulle förändra mitt liv så mycket.
Jag hatar att vara blandad.
Hur man än väljer är det nåt som suger.
För dig med skolan, för mig med inskrivning i stammen.
Vi har bjudit hem Kara och några äldstekvinnor
för att prata om hur viktig vår diné-börd är,
att jag inte är flicka och är ensambarn,
att jag måste föra namnet vidare, bla, bla, bla. Skjut mig.
Jag följer med. Om det suger kan vi garva åt det.
Det vore nog inte så poppis.
Varför inte?
Jag är också diné.
Ja.
Men inte nog för mamma? Hon tycker jag är vit på insidan.
Hon tror inte du vet hur det är i en stam.
Jag trodde att alla ni var min stam, men jag hade väl fel.
-Kom igen... -Jag hör nog inte hemma nånstans alls.
Det är bara så konstigt. Allt känns bara fel.
TJ och jag brukar aldrig bråka.
Om jag visste sanningen om kameran kunde jag sluta tänka på Becky.
Du måste låta tjejen vila i frid. Du har nog att tänka på.
Acceptera att hon räddade ditt liv och gav dig stipendiet, och gå vidare.
Fan, Yvonne.
-Jag behöver ett flak för den här lasten. -Ett stort flak!
GLM och regression är snarlika men urskiljbart olika.
Titta på grafen på sidan 58. Det är den ni ska använda på provet.
Jag hoppas att ni har pluggat.
Lägg undan datorerna.
Om ni fuskar sviker ni bara er själva.
Provet börjar nu.
Ni får rätta varandras prov, så byt med personen bredvid er.
Stressa inte. Det är mest slutprovet som räknas.
Gott om tid för oss att fika och plugga.
Nittiotvå. Grattis.
Förlåt.
Jag trodde dig inte när du sa att det var lugnt. Jag dömde dig för fort.
Du borde lära mig!
Den här skrothögen får Yvonnes jeep att likna en lyxbil.
Jag skämmer inte bort Sasha som du skämmer bort Yvonne. Sånt straffar sig.
Slipper hon bussen får hon en extra timmes sömn.
Jag vill visa att hon också kan ta sig från reservatet.
-Om den ens klarar uppfarten. -Frank Yazzie?
-Ja. -Hej, jag heter Deacon.
-Brian berättade om jobbet. -Söker du folk?
Lönen är låg men uppfyller kraven för villkorlig frigivning.
Okej. Bara så du vet så kan jag inte mycket om fiskar,
men jag gillar dem stekta.
Jag är motiverad, jobbar hårt.
Motiverad att göra vad?
Inte hamna på kåken igen.
Okej, jag fattar. Jag visar dig runt.
Du behöver skydd. Du vill inte bli huggen i hjärtat om floretten går av.
Den här är till för bröstkorgen, och den här för armen.
-Är du högerhänt? -Ja.
Okej, använd den här.
-Tack. Jag är Sasha. -Jag vet vem du är.
-Varför är du med idag? -Trött på att titta på.
-Du kommer att mosas. -Bara för att du alltid får stryk.
Kom. Vill du vara min partner idag? Jag lovar att vara snäll.
Visst.
Superenkelt.
Försök att avancera och träffa mig med floretten.
Okej.
Tack.
-Redo? -Redo.
En garde.
Typ "gör dig redo".
Fäkta.
Håll den som en fågel i handen. Inte för hårt, och inte för löst.
Fäkta.
-Håll tyngdpunkten över fötterna. -Jag trodde jag gjorde det.
Okej, titta på mig. Försvara dig när jag avancerar.
Fäkta.
Hur gick det? Det är lugnt.
En garde.
Du är full av överraskningar!
-Nybörjartur antar jag. -Så blygsam.
Du måste vara med i laget. Du är ju dubbelhänt.
-Jag är högerhänt. -Jag såg dig byta.
-Säg till om du vill träna. Vi har... -Jag behöver vatten.
Ger du dig in i leken?
Det är oartigt att stirra, även på fula.
Jag stirrade inte.
-Han är nog van vid det. -Det här är min sponsor, Ravi.
Var inte så jobbig. Jag är hans bästis av nån orsak.
-Du känner redan Marnie? -Ja.
-Är ni ihop? -Så gott som gifta.
Jag måste duscha.
Vad fan var det med din tjej? Hon glodde som om hon kände mig.
Ja, och du glodde också.
Hon är inte min tjej, utan mina föräldrars nya projekt.
Fan heller. Hon är snygg.
-Säg inte att du inte har tänkt på det. -Faktiskt inte.
-Kommer du på lördag? -Till vad?
Befrielseceremonin.
Alla Beckys vänner är inbjudna.
Nä, sånt gör mig skakis. Jag klarar inte av det.
-Så du tänker överge mig? -Du får klara dig själv.
Bra jobbat tidigare.
Ingen har krossat Marnie så sen Becky.
-Hemsk vän, utmärkt fäktare. -Var ni vänner?
Ja. Hon, Marnie, Elliot, alla de jävla rövhålen.
Du platsar lätt, och vi behöver nån som är vänsterhänt.
Jag fattar inte varför de döljer hur deras dotter dog. -Varför gå dit om du blir så upprörd? -Jag har ju hennes hjärta!
Det kanske låter galet, men jag börjar känna grejer som hon kände.
Som igår. Jag mötte en kille jag hade drömt om.
Det var som om jag kände honom.
-Hennes hjärta... -Det är ditt hjärta. Ditt.
Kameran kanske berättar sanningen.
Jag tycker att du borde sluta med dina konspirationsteorier.
Och fixa dina sjabbiga ögonbryn.
-Var inte taskig! -Sluta!
Kassan räknas i början och slutet av varje pass.
Litar du på mig?
Borde jag inte det?
Jo.
Brian sa att du var schysst. Jag fattade inte hur schysst.
Du jobbade på Tent City-fängelset. Du vet hur det är.
Behandla folk som djur, så blir de som djur.
Om du är så schysst, vad fan jobbade du där för?
Alla vet att det är ett helvete.
Av samma anledning som alla andra där. Räkningar.
Jag trodde att jag kunde göra skillnad.
Jag insåg snart att jag pissade i motvind.
Tar du igen det nu genom att anställa brottslingar?
Jag går... hit bort.
Hittar de oss i ett rum tror de vi snattar.
-Det ska vi också. -Okej.
Det är bra, tack.
Är det hon?
Det är hon.
Sasha!
Jag var rädd att du inte skulle komma.
Du tog med en gäst!
Handslag är så opersonligt, i min familj kramas vi.
-Du kom. -Jag hade visst inga planer.
-Elliot, det här är Yvonne. -Hej.
-Nej, tack. -Vad är det?
Hennes gips låg under min säng. Äckligt, va?
Ja, lite.
Jag var avundsjuk på all uppmärksamhet hon fick, så jag behöll det efteråt.
Jag hade det på mig på dagis i typ en vecka.
Men det konstiga är...
Jag var inte med när det hände, men...
jag kände när hon bröt armen.
Sasha!
-Du kom! -Hej.
Vad glad jag blir.
-Hur går det för dig? -Bara bra.
-Det här är Yvonne. -Hej. Ben.
Välkommen. Det här är en nära vän till mig. Evan.
-Hej! Så underbart att träffa dig. -Trevligt.
-Och hans fru, Ruth. -Hej!
-Ja, min familj kramas... -Vi har hört så mycket om dig.
Hur trivs du på Crystal Valley?
Det måste vara skitjobbigt att ta bussen varje morgon.
-När går du upp? -Klockan fem, normalt.
Gud, vad jobbigt.
Seriöst? Varför är Penelope här?
-Marnie. -Marnie, var snäll. De var vänner.
Jag trodde att ni var vänner. Jag såg lagbilderna.
-Det var evigheter sen. -De togs förra året.
Ja, folk förändras.
Du, jag ville bara... Oj!
Förlåt!
Vi måste tvätta av dig.
-Finns det nån toalett? -Visst.
-I hallen, förbi köket. -Okej, tack.
Ursäkta, förlåt.
-Jag behövde en ursäkt. -Du kunde bara frågat efter toan.
Det är min enda klänning.
Nu måste vi hitta den.
Skynda dig.
Yvonne, det här är killen jag drömde om.
Du hade väl sett fotot.
-Kanske det. -Säkert att du såg den?
Ja, den var här. I en pokal.
Jag vet att jag inte är galen.
Vad gör du här?
Jag fattar.
Jag hade också varit nyfiken.
Vad har hänt med klänningen?
Min kompis spillde. Toaletten där nere var upptagen, så jag kom upp hit.
Vad har du för storlek?
Något här passar nog.
Perfekt.
Upp med händerna.
Vi hittar en bättre.
Upp med armarna.
Perfekt.
Den är lite tajt.
Nej. Den är jättefin.
-Det var Beckys favorit. -Förlåt, jag kan ta av den.
Behåll den på.
Behåll den.
Det är bara det...
Alla här väntar på att du ska bränna din dotters saker.
Det är konstigt.
Det ska hjälpa Beckys ande känna att den kan gå vidare.
Jag vet att jag är självisk, men jag...
Jag kan inte.
Jag menar...
vilken slags mamma bränner sin dotters babyfilt?
Det är bara saker, men...
Jag använder min mammas kläder.
Hur gammal var du när hon dog?
Två.
Du har gått igenom så mycket.
Ja.
Men, vem har inte gjort det?
Göm filten.
Kasta den tomma lådan på elden.
Jag säger inget.
Jag lovar.
Använd toan där nere, okej? Du får inte använda den där.
SKANNA EFTER ENHETER
ANGE LÖSENORD
-Vad gör du? -Okej...
Hemmet är en djupt personlig plats, och...
Nancys hem är fullt av...
sorg och mörker.
Förhoppningsvis kan kristallerna hjälpa energin att släppas ut.
Aha. Okej.
Hur väl känner du familjen?
Ni är ganska nära, väl?
Hurså?
Jag vill ha wifi-lösenordet. Kan du det möjligtvis?
Nej, jag gör det. De är väldigt privata.
Vi ses där nere.
ANSLUTEN
Kameran är här fortfarande. Jag lyckades hacka den.
Känner du igen ärret?
KAPTEN BECKY
Jag kan inte.
Ben, jag och Elliot...
Ni vet inte hur mycket det betyder för oss att ni är här...
för att hjälpa vår dotter, Rebecca...
gå vidare i frid.
Jag känner mig obekväm. Kan vi dra?
Visst. Pappa jobbar sent, så jag måste hem och ta hand om mamma.
Vi sticker.
Skarp blick!
Inte många lägger märke till den.
-Vad symboliserar den? -Att brottslingar är fega och vidskepliga.
-Det är en fånig Batman-mask. -Den är inte fånig, den är rolig.
Ben gillar att blanda till vår tanzaniska masksamling för att driva med folk.
Man kan säga att jag är en joker.
-Mr Lefevre är framme med pappaskämten. -Alltid.
Okej, jag fattar.
Jag tvättar din klänning. Hämta den snart, okej?
Ja, visst.
Innan du går...
Vi har något vi vill ge dig.
Något du behöver.
Du kommer älska den.
Ger ni henne Beckys bil?
-Jag trodde jag... -Sasha behöver den.
Vi förstod inte hur jobbigt det var att ta sig till skolan.
-Bussen är okej. -Nej, det är lugnt.
Elliot behöver den inte än. Du har inte ens körkort.
Visst, inte en chans att jag skärper mig i brådrasket.
-Elliot. -Tack, mamma, seriöst.
Ta bilen.
Snälla.
-Vad fan är det där? -Ben lånade mig den.
Så det är Ben nu?
Nu slipper du oroa dig för att jag ska somna på bussen.
Du, det är mycket jobb med bilar.
-Du måste byta olja, betala för bensin. -Det är en hybrid.
-De behöver också bensin. -Deras pengar är okej, men inte deras bil?
Det är lugnt.
Men om Ben försöker ge dig nåt mer,
se till att du ringer mig först.
Visst.
Vad tycker du?
Alltså...
den är fin.
Definitivt fin.
Hennes grejer är kvar här. -Jaså? -Ja.
Yvonne!
Åh, ja.
Om de frågar var de är, säg att de eldade upp dem.
Är du okej?
Sash?
En vanlig dag i Crystal Valley.
Tänk om den som bevakade henne bevakar mig?
Du är galen. Tänk inte på kameran. Vi hittar den nog.
Godnatt!
SKISSBLOCK