EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej. Var är Alexa?
Ställ dig bara här och ha koll på gatan.
Vad tittar jag...?
- Sluta! Hon kör. - Ja, hon klarade körkortet.
- Hon parkerar. - Hon stiger ur.
- Hon går mot oss. - Vi borde sluta.
Hej.
Vet inte om ni vet, men jag körde precis till Wired!
Damen gav mig körkortet och sa: "Kör försiktigt."
- Visst, absolut. - Bra råd.
- Vilken fantastisk dag! - Ja.
Vänta nu...
Du har din "jag är glad för din skull, men jag tänker på annat"-min.
Ja.
Basketen började i dag.
- Och jag vill så gärna spela. - I collegelaget?
Ja, jag missade sista året i high school på grund av behandlingen.
Min dröm var att värvas till college.
Vill du spela, så ska du spela. Prova som walk-on.
Jag vet inte vad det är, men jag håller med. Gör så.
- Det verkar långsökt. Jag vet inte. - Jo då. Och du är frisk nu.
Gå till träningen och visa vad du kan.
Du har rätt. Det gör jag.
- Om du kan ta körkort, fixar jag det här. - Ja!
Vad menar du?
Du har körkort!
Ja...
- Vill du prata... - Jag ska lära upp en ny kille.
Och så har jag uppsatsen om en bedrift för stipendiet.
Då så... Då har jag svaret på båda problemen.
Bedriften är att du är andrechef.
Jag har ju revolutionerat kaffeförvaringen, så...
Och en skicklig andrechef som du utbildar lätt en gröngöling.
Ja...
Om du kan ta körkort, fixar jag det här.
Ja.
Vänta. Vad är det här?
Hoppsan, rasten är slut.
Du.
Jag.
Pajat fler väderkvarnar?
"Pajat fler väderkvarnar?"
- Bra, du har träffat den nye. - Nej.
- Jo. - Nej.
Ted R? Jag heter Aiden.
Man måste förtjäna sitt förkläde.
Ted R var min pappa. Han var usel och fick sparken.
Innan du börjar visa mig, ska du veta
att ett belöningssystem hjälper.
Och du ska veta att charm inte funkar här.
Jag är andrechef,
vilket innebär att du lyder mig de närmaste timmarna.
- Uppfattat? - Ja.
- Bra. - Bara en fråga.
- Är jag charmig? - Torka av borden.
- Det var svar nog. - "Det var svar nog."
Äggskalsvita servetter, inte benvita.
Du erbjuder kvalitetscatering, Miles. Då vill jag ha kvalitet.
Jag väntar, men jag är inte glad.
Jag blir så glad av festplanering.
Jag är glad om du är glad.
Jag kan vara lite mycket, men det är stort att planera Brians fest.
Det är Brian, inte Påv-prah.
Jag valde mellan påven och Oprah.
Han kunde vara Påv-prah.
Går allt bra, kan jag bli delägare i Brians firma.
Ja, jag är kvar.
För att äggskalsvitt är varmt.
Benvitt är en kall mardröm.
Mina gäster kan inte torka sig med mardrömmar.
Hejsan.
Vem älskar att köra så mycket att hon besökte en drive-in utan att vara hungrig?
Och jag som var sugen på pommes. Tack!
Bara ät. Jag gör inte annat än hjälper folk i dag.
Jag gav Katie råd.
Jag övertalade Spencer till att gå på laguttagningen,
och nu föder jag de hungriga.
Rena rama moder Teresa.
Fast jag kör bil.
Nej, det här är inte arga Lori.
Det är den något oroade Lori.
Man vet när man pratar med arga Lori.
Födelsedagspojken.
Foton på dig till festen?
Ja, och vilken smart idé till bordsdekorationerna.
Du bad mig tänka som kunden,
och jag anade att foton på dig skulle göra dig glad.
Så sant.
Du gör ett bra jobb med festen.
Rena nöjet. Allt är i princip klart utom några småsaker med cateringfirman.
Och eftersom festen är i morgon vill jag inte ge dig mer.
Toppen.
Förutom att jag, innan jag kom hit, beslöt att bjuda min familj.
Så... Typ fem personer?
Tjugoen, med min hemska syster.
Nej, glöm det. Tjugo.
Så du dubblerar antalet gäster kvällen före festen.
Förresten, bjud syrran.
Annars blir hon aldrig tyst. Om jag bjuder...
Hoppsan. Förlåt.
Okej...
Miles, det är Lori. Vi har problem.
Första gången i en drive-in.
Jag var rädd att glömma handbromsen eller tappa pengarna...
Men jag var så proffsig.
Det har du efter mig.
Jag har en stabil drive-in-hand.
Cateringfirman hoppade av när jag berättade om extragästerna.
Jag kan ha visat arga Lori också.
Ja, då är det kört.
Vad gör jag? Jag hittar ingen ny tills i morgon.
Laga maten själv.
Vilken toppenidé.
Förstås. Jag kan inte inte hjälpa andra i dag.
Du lagar jättegod mat, och det är din meny.
Det gör jag. Det är det. Det kan jag kanske.
Det är klart att du kan. Ta Alexa.
- Hon har tagit körkort. - Ja.
Om hon fixade det, kan du göra allt.
Ja.
Vänta lite.
Så otroligt är det inte att jag klarade körkortet.
Eller?
Alltså... Skumma mjölken på 75 grader.
- Uppfattat. - Bra.
Nej.
Det är komplicerat att göra kaffe,
och som tur är för dig, när jag var ny så skapade jag...
...anteckningsboken.
- Du gjorde... - Inga kommentarer just nu.
Nu går min visdom till dig,
som när det ska vara lite kanel eller choklad.
Jag vill tänka på det som...
...mitt arv.
Du har gjort två kaffeböcker.
Inga varningsflaggor där.
Den här är till en uppsats.
Jag skriver ner idéer i den.
"Tillägg till uppsats: Min kamp med besvärlig personal."
Charmig, besvärlig personal.
När du serverar kunden frågar du om de önskar nåt mer.
- Kaffeleverans. - Tack.
- Önskas det nåt mer? - Kaffet...
- Förlåt. Jag... - Nej!
Jag har fikat här i åratal och aldrig fått en godare latte.
Jag känner mig sedd.
Tusan också. Jag skulle säga det där du bad mig säga. Förlåt.
Tusan också, jag skulle städa toan,
men jag bestämde precis att det är ditt jobb nu. Förlåt.
- Ursäkta? - Drick bara ditt perfekta kaffe.
Så där ja.
In i ugnen. Dags för mina petit fours och Dave...
Är det samma selleri som för fem minuter sen?
Men se hur jag skär, helt perfekta de är.
Var det rimmet eller ska jag skynda mig?
Måste jag välja?
- Hej. - Hej, hur går det?
Behöver ni hjälp? Jag måste skingra tankarna.
Jag är nervös för Spencers basket.
Bra. Du kan hacka selleri.
Nej, för nervös.
Mamma! Jag är hungrig.
Jag har fullt upp. Du får äta i morgon.
Se här.
Nu är jag noggrann och snabb!
Det rimmar inte, men... Förbenat också, mitt finger!
- Kan jag tycka synd om dig i morgon? - Behövs inte. Smärtan motiverar mig.
Jag är så motiverad.
- Åh, nej! - Lucas.
Så fort du hackar!
Och så perfekta de är.
Ibland när jag ligger vaken ser jag på klipp med en japansk kock
som är grym med knivar.
Det är lugnande.
Jag är så stolt över dig.
Är det din reaktion?
Just nu, ja.
Hacka på.
Och?
- Jag är med i laget. - Du är med i laget!
Han är med i laget!
Ingen fara. Det känns knappt.
Varför svarade du inte på messen?
Jag ville säga det själv och se den där minen.
Den minen.
Berätta allt.
Jag gick dit, berättade om sista året, och så fick jag testa.
Jag blir så stolt.
Jag var jättenervös, men ute på planen kunde jag inte missa.
När jag togs ut, samlades alla runt mig och jublade.
Det hade jag velat se.
Det var faktiskt nån som filmade och lade ut det.
- Ja! - Underbart.
Det har över 5 000 lajks.
Vänta nu. Det står: "Cancerkillen tas ut till basketlaget."
Det är bara...
- Grattis. - Tack.
Jag måste berätta för mina föräldrar.
Berättar du det för mig före dem?
De gör inte den där minen.
Aj!
Nu slog jag i tån.
Så där så att det gör mer ont om två sekunder.
Och där kom det.
- Vem är den där killen? - Samma kille som förra gången du frågade.
Han har bara bytt om.
- Vad bär han på? - En fråga till.
Hej.
Intressanta glasögon.
Var de stora bågarna slut?
Jag glömde beställa linser.
Mormor glömde dem senast.
Som tur är för mig, minns hon inte var hon lade dem.
Se, jag är mamma.
Jag älskar kaffe och att vara elak mot min son.
- Jag låter faktiskt så. - Ja.
Är den där snubben polis? Och den där en hund?
Jack! Du behöver glasögon.
Du är astigmatiker, som mormor och jag.
Nej!
Det betyder att du ser suddigt.
Åh, nej. Det här är anteckningsboken från jobbet.
Det är mot reglerna att ta den från Wired.
Ja, det är min regel.
Jag vill gärna tro att folk ser mig som en förebild.
Vet ni?
Ni fattar. Strunt samma.
- Åh, nej. - Vadå?
Åh, nej!
Hej. Det är bara tre timmar till festen,
men jag har sex timmars matlagning kvar. Använder ni ugnen?
Helst inte.
Sätt in den om tio minuter.
och kom och hjälp mig med mina crostini om 11?
Toppen. Hej då.
Låter bra, Lori.
Du kan lita på mig och min perfekta son, Jack.
Så låter jag inte alls.
Du är ju ledig i dag.
Ska du inte tömma de goda flingorna på marshmallows?
Jag tog fel bok, men när jag ändå är här
kan jag ta en kaffe och skriva på uppsatsen.
Jag älskar marshmallows.
Som personlig uppsats är den opersonlig. Du kommer inte fram.
Har du läst i min bok? Du har gått över gränsen!
Vadå jag kommer inte fram?
Du skrev om kaffeförvaring.
Stopp. Sätt dig inte. Barry ogillar om man tar egna raster.
Byt inte ämne. Du måste skriva om varför du tog jobbet.
Nej, säg inget...
Du älskar att sortera sockerförpackningar.
- Jag behövde pengarna. - Gäsp.
Förlåt att jag har en ensam, arbetande mamma som pluggade,
och om jag ville ha nåt
så fick jag hitta ett sätt att köpa det själv,
och att det tråkar ut dig.
Med det där blir det mer "du" i uppsatsen.
Varsågod.
Seriöst?
Jag varnade dig.
Sitter du och distraherar honom när han ska jobba?
- Va? Jag? - Kom igen!
Ja, Katie. Jag försöker jobba.
Jobba på att fixa en latte åt Alexa. Visst, Alexa?
- Nej tack. - Hon tar en latte.
Spencer är uttagen till basketlaget.
Det är ju toppen.
Eller... inte?
Det finns ett klipp när laget grattar honom.
De kallar honom "cancerkillen".
Åh, nej.
Blev Spencer ledsen?
Det verkade inte så, men det måste han vara.
I dag skulle handla om att han togs ut, och inte om hans cancer.
Men han får spela basket. Det är det viktigaste.
Det borde vara så, men jag vet hur det här känns.
Varje gång han är på plan,
varje gång han gör poäng, kommer det att handla om cancern.
Det är så orättvist.
Och din uppsats?
En latte du inte ville ha.
Toppen.
Skumkonst! Du är ju en konstnär.
Jag menar...
Strunt samma.
Alla kan säkert skapa solsystemet i skummet på en latte.
Åh, nej. Det är ett svart hål.
Och nu en nypa paprika på var och en.
Det är inget ord.
Åh, det är ett ord.
Det är det röda.
Det ser bra ut.
Vi kan faktiskt klara det.
Och Dave... Med fingrarna i behåll, ser jag.
De är jättefina, Lucas.
Efter knivklippen ser jag på en konditor som dekorerar tårtor.
Hon är superbegåvad.
Allt luktar så gott,
men var inte rädda att jag ska provsmaka.
Starkt.
Starkt. För starkt.
Vad nu? Starkt? De ska inte vara starka.
Vad har ni använt?
Det där röda.
Ni tog cayennepeppar.
Det brinner i munnen!
Nu måste vi göra om allihop.
Hur mycket cayenne... Nu fick jag det i såret!
Låt bli. Du vill inte se.
Jag låter så om nåt är äckligt.
- Hej. - Grattis.
- Vet dina föräldrar? - Ja, och de blev så glada,
men de gjorde inte den där minen.
Den här minen betyder att alla har glömt att hon är här.
Japp. Ja.
Ursäkta. Jag vill inte stirra, men...
...är du "Cancerkillen tas ut till basketlaget"?
Ja, jag antar det.
- Får jag sätta mig? - Faktiskt...
Mina ungar visade klippet.
Wow. Så inspirerande.
- Tack. - Så inspirerande.
Jag mår faktiskt bra nu.
- Jag är frisk och glad. - Ja.
Gråt inte, är du snäll.
Du har gått genom en jättestor grej.
Tänk när barnen får veta att jag mötte cancerkillen.
Han är inte "cancerkillen". Han heter Spencer,
och han togs ut för att han är bra på basket.
Det borde klippet heta.
Det här säger jag inte till barnen.
Vilken otrolig typ.
Han var bara glad för min skull.
Han kallade dig cancerkillen. Stör det dig inte?
- Släpp det. - Seriöst.
Mamma. Hon behöver hjälp. Jag måste sticka.
Visst.
Då ska vi se. Jag kan hjälpa dig med den där minen.
Låt henne lugna sig lite, sen kan du prata med henne.
Hon säger att det är lugnt. Det är det inte.
Men till sist säger hon vad hon tänker.
Hennes komplicerade min.
Tack. Finns det fler miner jag bör känna till?
Snacka om det.
Men vi har inte tid för det nu.
Åh nej, det gjorde han inte!
Barry dödar honom.
Hoppas inte. Han gör gott kaffe.
Då packar vi klart, och sen kör jag till festlokalen.
Tack ska ni ha. Jag är så tacksam.
Jobba på.
Jag spiller dyrbara sekunder.
Hej, hur är det? Bra. Packa desserter.
Visst.
Hej.
Hej, du behövde inte komma hit.
Det kändes lite konstigt mellan oss innan.
Nej. Allt är lugnt.
Försiktigt.
- Är du säker på det? - Ja då.
Varför bryr du dig om videon?
Det handlar inte om videon.
Jag måste ingripa.
Det är mitt pepparskydd.
Vad är det i så fall?
Jag vet hur bra du är. Därför är det orättvist.
- Hur hjälper det mig att bli arg? - Jag är inte arg!
Du verkar arg.
Jo, jag är arg.
Ja, du har haft cancer, men du är frisk nu.
Så frisk att du togs ut till laget för att du gick dit och var bra.
Men det slutar aldrig handla om cancer.
Jag vet, och det suger.
Och om jag tillåter det, så blir jag jättearg.
Men jag vill inte vara arg.
Jo, det hände. Jag kan inte ändra det.
Tur för dig, men jag är arg, och det kan jag inte ändra på.
Okej.
Det här kommer att låta knäppt, men...
När jag börjar bli arg tänker jag på allt det positiva.
Det positiva?
Det finns inget positivt med det vi gick genom.
Hade jag inte varit på sjukhuset när jag fick diagnosen,
hade jag inte mött min flickvän.
Hon måste vara speciell.
Hon är helt okej.
Okej.
Hade jag inte gått på mitt överlevarmöte den dan,
hade jag inte träffat min kille.
Han låter kanon.
Han är helt okej.
Då ska vi se.
Det är Brian. "Jag är sjuk. Måste ställa in festen.
Jag får sitta ensam på min födelsedag."
Det ena ledsna ansiktet efter det andra.
Det bara fortsätter.
Tack ska ni ha, allihop, men allt var helt i onödan.
I onödan?
Det är inte varje dag jag får äta avbeställd lammrack.
Sant.
Arga Lori är duktig.
Jag är så glad att Brian är sjuk.
Jag vet, han gjorde om teckningen.
Som andrechef, får jag sparka honom?
Det räcker... för i dag.
Vad är det här? Seriöst?
Grabben är charmig. Som en yngre version av mig.
Jag gillar inte nån av er.
Vet du...
Nej.
Du läste min kaffebok!
Nej.
Det var därför du läste i uppsatsboken. Du trodde att det var kaffeboken.
Jaså? Du har för många anteckningsböcker.
Och du älskar att läsa dem
för att få all hjälp du behöver av mig.
Du släpper det aldrig, va?
Aldrig.
- Aldrig. - Snälla, sluta.
- Aldrig. - Det är hemskt. Sluta.
Aldrig!
Allt är så galet gott...
...och fint hackat.
För att Brian blev sjuk.
Det var så lite.
Och tack för att jag inte fick fira ensam.
Du har överträffat dig själv, Lori.
Det här är inte en anställds verk, det här är en delägare.
Seriöst?
Tack.
Påminn mig om att krama dig när du blir frisk.
Och hoppa lite längre bort i soffan.
Lite till.
Din uppsats är fantastisk.
Jag trodde att du skrev om jobbet, men...
Den handlar om dig.
Varför bytte du?
Jag fick kanske några bra råd av nån skitstövel.
Jag minns inte vem.
Jag gillar delen om din bästis.
Va? Var?
- Här. - Nej.
- "Mitt liv vore inget värt... - Nej.
-...utan Alexa Mendoza."
Spara originalet.
Undertexter: Jessika Johansson