I ett land av myter och en tid av magi.
Vilar ett kungadömes öde på en ung mans axlar.
Hans namn... Merlin.
Merlin.
Merlin!
- Ja, Sire? - Är du döv?
- Jag önskar att jag var det. - Gå ner och be dem att sluta.
- Men de arbetar på kungens order. - Ja. Och du på mina.
Hallå?
Säsong 2 Episod 01 - The Curse Of Cornelius Sigan -
SSG - SweSUB Group © taureane www. SweSUB.nu
Hur tror du att han dog?
Gaius?
- Vet du vems grav det är? - Jag är inte säker.
Kan den vara förbannad?
Du har just räddat mitt liv.
- Gå ur vägen. - Tack.
... bevakad hela tiden.
Idiot.
Är du född klumpig eller jobbar på det?
- Det är bara en av mina många gåvor. - Vilket fynd.
Där ser ni, jag hade rätt. Man kan hitta skatter under Camelot.
Vem av mina företrädare kan jag tacka för allt det här?
- Gaius? - Jag måste undersöka saken, Sire.
- Hur dog han? - Han tycks ha utlöst en fälla.
- För att avskräcka gravplundrare. - Det finns massor här att stjäla.
Säkra graven. Bevakning är ditt ansvar, Arthur.
Ja, far.
Den här...juvelen, hur stor var den?
- Ungefär så här stor. - Så stor, säger du.
Varsågod. Drick upp.
Och den här graven...
- ... är säkert avspärrad, eller hur? - Hårdare än kungens kista.
Men det måste finnas ett sätt in?
Bara med nycklar.
Visst, visst. Och vem har nycklarna?
Du måste tro att jag är dum. Det berättar jag inte.
Självklart inte. En smart kille som du vet vad den sortens information är värt.
Vi vill inte att alla ska se.
Tro mig. Det här stället är fullt av tjuvar. Stoppa den i tunikan.
Se upp med killen där borta.
- Vilken av dem? - Vid bortre Ã¤nden av baren.
- Han tittar pÃ¥ dig hela tiden. - Ja, ja han med skÃ¤gget.
Nej, nej. Den där.
Jag har mina ögon på honom. Tack.
Så vem har nycklarna?
Endast prinsen. Men ha inga förväntningar.
Han förvarar dem i sin kammare.
Bara en person tillåts komma in... hans tjänare.
- Skynda dig, Merlin. - Förlåt.
Merlin!
Jag förstår inte. Jag sadlade själv.
- Det kan ha varit problemet. - Det var inte mitt fel!
- Ska jag ställa in sadeln åt er, Sire? - Tack.
Det är en ära att vara till tjänst till prinsen.
En ära. Hör du det, Merlin?
Låt mig få äran att borsta av era kläder.
Äran.
Kan jag göra något mer för er?
Du kan ge Merlin en spark i baken.
Jag vill inte frånta er nöjet, Sire.
- Vad heter du? - Cedric. Jag söker arbete i Camelot.
Bra, du kan vara drevkarl på jakten. Vi är kort om folk.
Ni är för vänlig, Sire.
Här, du behöver nåt att driva med. Ooh! Förlåt.
Flayo fago.
Vem kastade den?
Var det du?
- Du har just räddat mitt liv. - Ärligt talat, Sire, det var ingenting.
Jag är dig för evigt tack skyldig. Du måste belönas.
- Jag kunde omöjligen... - Kom igen. Vad önskar du dig?
- Jag önskar bara en sak, Sire. - Vad som helst.
En ställning i det kungliga hushållet.
Se det som klart.
Du kan få tillbaka den nu. Oh, förlåt!
Vad är det?
Jag räddade Arthurs liv. Någon annan fick äran. Det gamla vanliga.
Vad gör du?
Jag hittade den här inskriptionen på spiran.
- Vilket språk är det? - Sigan skulle ha kunnat många språk.
- Det är hans grav. - Vem är han?
- Han var den mäktigaste trollkarlen. - Verkligen?
För oss som växte upp i Camelot-
-var Cornelius Sigan en mardröm.
- Varför? - "Sigans Pass."
Han kunde ändra dag till natt. Vända tidvattnet. Legenden säger-
-att hans trollformler hjälpte Camelot att bygga sig själv.
- Vad hände? - Han blev för mäktig-
-och dåvarande kung beordrade hans avrättning.
Om han är död, varför är du så orolig?
Sigan uthärdade inte tanken att hans rikedom och makt skulle dö med honom-
-så han blev besatt av att hitta ett sätt att besegra döden själv.
Kan han ha lyckats?
Det får vi hoppas att han inte gjorde. För allas vår skull.
Gaius. Vad vill ni?
Försegla gravkammaren och allt dess innehåll.
Var inte löjlig.
Den här ringens insignier tillhör Cornelius Sigan.
Jag tror att det är hans grav.
I den gamla religionen betyder namnet Sigan "korp".
- Inte undra på att rikedomen är stor. - Då känner ni till legenden.
Jag har alltid tyckt om berättelsen om den arrogante trollkarlen.
Enligt berättelsen förbannade Sigan Camelot.
Han sade att han en dag skulle återvända och lyfta staden från marken.
Du är min allierade mot trolldom.
Och borde inte ge efter för irrationell rädsla.
Tack, Sire.
Och Gaius, sprid inte panik bland mitt folk.
Det här är inget mer än dåraktig vidskepelse.
- Gwen? Gwen! - Min dam! Vad är det?
Det är okej. Jag är här. Det finns inget att vara rädd för.
- Är det lunch? - Nej, det är frukost.
Det här är gott, Cedric.
Är det något annat ni vill ha gjort, Sire?
Nej, jag tror Cedric har gjort allt.
Jag beklagar, Sire, det är en sak jag inte har gjort...
...mockat åt era hästar.
Ge dig iväg.
Jag öppnar dörren åt dig.
- Vad handlade drömmen om? - En fågel.
- Vilken sorts fågel? - En korp.
Det var skrämmande, Gaius.
Vad tror du det betyder?
- Förmodligen ingenting. - Det händer igen, eller hur?
Morgana, en korp betyder inte att dina mardrömmar återvänder.
Tar du sömnmedlet jag gjort åt dig?
Gwen får ge dig något starkare.
Som ett slag i huvudet?
Hon vill nog det.
Ge er iväg och ha roligt.
Sire!
- Sire! - Vad gör du?
- Ingenting. - Jag ser det.
Jag sov inte. Jag var...
- ... Jag böjde mig bara ner. - Letar du efter något?
- Ja. - Vi kanske letar efter samma sak?
- Efter vadå? - Jag vet inte...hästarna!
Hästarna?
Ett misstag kan jag förstå, men det är det ena efter den andra!
- Jag vet inte vad som hände. - Sire, var inte för hård mot honom.
- Han är en bra tjänare. Han är trött. - Det är jag inte!
- Kanske...om han fick ledigt. - Jag vill inte vara ledig.
Jag somnade inte!
Jag kan ta hans arbete i kväll.
- Nej! - Håll tyst, Merlin.
Han försöker bli av med mig. Om du inte var en sån klantskalle, skulle du se det.
En vad?
Klantskalle. Han sa klantskalle.
Cedric har rätt. Han kan ta hand om mig i kväll.
Du kan gå hem och fundera om du vill vara min tjänare eller inte. Gå!
- Vad har du i ansiktet? - Ingenting.
- Vad är det? - Ingenting.
Här.
- Jag är ingen idiot. - Vad hände?
Jag vill bara att Arthur litar på mig.
- Och att se mig för vem jag är. - En dag kommer han att göra det.
När? Jag gör allt för honom och han tycker bara att jag är en idiot.
Inte alla tycker att du är en idiot.
Fastän, när jag tittar på dig nu...
Ifrågasätt inte dessa saker nu.
Du och Arthur är ämnade för storhet-
-och ditt kall är att tjäna och skydda honom.
- Det är svårt. - Ja, men Camelot är i stor fara.
Jag har översatt texten. "Han som krossar mitt hjärta-
-avslutar mitt arbete." - Vad betyder det?
Minns du stenen i graven, hur den lyste?
- Jag har aldrig sett nåt liknande. - För att det inte är en juvel.
- Det är Cornelius Sigans själ. - Du tror att han lever?
Hans själ gör det. Men för att leva, behöver själen en kropp.
Så om stenen tas bort från infattningen-
-så krossas hjärtat och själen frigörs? - Det är vad jag fruktar.
Jag är i förrummet om ni behöver mig.
Det var allt, Cedric.
Sov gott, Sire.
Oh, ja! Ja!
Oh, ja!
Hallå, mina damer!
Ring i varningsklockan.
Merlin.
Den som gjorde det här fick mer än vad den räknade med.
Jag förstår inte hur de kom in. Grinden är inte ens skadad.
De måste ha använt en nyckel. Arthur har den enda nyckeln.
Han har den på sitt bälte. När han sover, bredvid sin säng.
- Vem hade tillgång till hans rum? - Bara jag och...
Cedric.
Cedric... är besatt av en ond ande.
- Vad? - Han försökte stjäla juvelen.
Men det var inte en juvel. Det var själen av en gammal trollkarl - Sigan.
- Merlin, har du varit på cidern? - Snälla... Lyssna på mig.
Camelot är i livsfara. Sigan använder Cedrics kropp att hämnas.
- Det får dig inte att behålla jobbet. - Du lyssnar inte på mig!
Inte om du skriker... Cedric!
Eskorterar du ut Merlin från palatset?
Merlin!
Du har gått för långt den här gången. Du får lugna ner dig i cellen. - Vakter!
Han kommer att förstöra Camelot!
Jag är tillbaka.
Ic cume eft till Camelot!
Swa thaet ic maeg min faehth awrecan!
Nu ic lybbe ece
och ic maeg raedan min burh!
- Vad är det och varifrån kommer den? - Vi har rapporter om fler än en.
Det är panik och folk flyr staden.
- Då måste du jaga och döda varelserna. - Ja, Sire.
Har du sett vad som händer? Det här kan inte vara Sigan.
- Han har kommit tillbaka från de döda. - Då kommer han att dö igen.
Inte den som besegrat dödligheten.
Camelot kommer inte att falla för en trollkarl medan jag är kung.
Hallå?
Omgruppera! Bilda en falang.
Vi behöver mer bandage, Gwen.
- Du borde inte göra det här. - Det är exakt vad jag borde göra.
- Du behöver vila, Morgana. - Kan jag det när det här pågår?
Tospriege!
- Guinevere? - Sire.
Den där saken kunde ha dödat dig.
Och det kan den fortfarande.
- Förlåt, Sire. - Nej, mitt nöje.
Jag hämtar något för att stoppa blödningen.
Guinevere.
Jag ville bara säga...
Bara att...
...du alltid förvånar mig.
- Var det allt, Sire? - Det var allt.
Och...
...tack.
- Arthur. - Det är ingenting.
- Har vi drivit ut varelserna? - De har kontroll över nedre staden.
- Marknaden har förstörts. - Hur många döda?
- Alltför många. - Jag förseglar citadellet.
Jag måste skydda dem som har en chans.
Gör jag inte det kommer vi att falla.
- Vart ska du? - Folk är fångade på vindbryggan.
- Jag lämnar dem inte att dö. - Det är självmord!
Det är min plikt till Camelot, och mig själv.
Gaius!
- Vad gör du här? - Jag måste hjälpa Arthur.
Sigans makt är större än din. Han är odödlig och det är inte du.
- Han förgör dig om du möter honom. - Det måste finnas ett sätt.
Det finns bara en som är gammal nog att ge oss svaret vi behöver.
Vad menar du?
Draken.
Du visste alltså att jag brukade besöka honom?
Ja, Merlin, naturligtvis visste jag. Du är en magisk varelse, som han är.
- Han kanske kan hjälpa dig. - Han hjälper bara sig själv.
Du måste gå till honom nu. Vi har inget val.
Leta efter överlevande.
Vid mig!
Anfall!
Hallå?
Hallå!
Snälla! Jag behöver din hjälp!
Du sa, att jag inte skulle se dig igen.
- Jag är här för Arthurs skull. - Arthurs väg ligger hos dig.
Du har klargjort att du inte följer mig.
Du kan inte vilja att Sigan vinner.
Han vet i alla fall var han har sin lojalitet. Det vet inte du.
- Så du låter Camelot falla? - Det har jag inte sagt.
Kommer du att hjälpa mig?
För att besegra Sigan behöver du en mäktigare trollformel än allt du vet.
Snälla. Jag måste försöka.
Då så, men du måste ge mig något i gengäld.
- Ett löfte. - Ett löfte?
Att du befriar mig en dag.
Om jag befriar dig, vad ska du göra då?
- Det är inte ditt problem. - Jag litar inte på dig.
Du måste lova eller Camelot faller.
Jag lovar.
Ge mig nu trollformeln.
Blunda...
...och öppna ditt sinne.
Få män har begåvats med sådan kunskap.
Använd den klokt.
Det ska jag.
Du gav ett löfte, unge trollkarl.
En dag...ska du få hålla det.
Arthur!
Tillbaka!
Omgruppera på torget!
Arthur.
Arthur?
Arthur.
- Rädda er själva! Det är en order. - Tillbaka, tillbaka!
Försegla dörrarna!
Var är Arthur!
- Du kan inte lämna honom där ute. - Du kan inte gå ut där, Sire!
Om du öppnar dörren, kommer ni att dö, då dör vi alla.
Vem skulle ha trott det? Att du är en trollkarl.
Och en mäktig sådan.
- Jag låter dig inte såra honom. - Och du kommer att hindra mig?
Jag ska hindra dig.
Han förtjänar inte din lojalitet. Han behandlar dig som en slav.
- Det är inte sant. - Han kasserar dig utan eftertanke...
- Det spelar ingen roll. - Men det måste göra så ont.
Att vara så utnyttjad, så förbisedd-
-när du hela tiden har sådan makt.
- Det är så det måste vara. - Måste det?
Du är ung. Se inom dig själv, och upptäck din verkliga makt.
Jag kan hjälpa dig.
Tänk, Merlin, att få världen att uppskatta din storhet.
Att Arthur får veta vem du är.
- Det får aldrig hända. - Det kan om du förenar dig med mig.
Tillsammans kan vi styra över landet.
Arthur kommer att darra för din röst och knäböja vid dina fötter.
Jag vill inte ha det.
Vill du hellre vara tjänare?
Det är bättre att tjäna en god man än att styra med en ond.
Så får det bli. Om du inte förenar dig med mig-
-så blir jag dig och din makt kommer att utnyttjas för min vilja.
Ic tunn sawol henne beluce.
Abide thaet ic den alyse.
Merlin?
Bra gjort, min gosse.
Vi måste dra lärdom av dessa fruktansvärda händelser, Gaius.
- Verkligen, Sire. - De bevisar att jag hade rätt.
Magi är ondskefullt.
Det är vårt största hot.
Jag har blivit självbelåten, Gaius.
Jag skulle inte säga det, Sire.
Vi måste förnya våra ansträngningar.
Vi måste se till att alla trollkarlar och deras anhängare utrotas från riket.
Naturligtvis, Sire.
- Du kommer inte att få något tack. - Jag är inte en komplett idiot.
Det är inte mycket. Men du förtjänar något.
Jag har kommit för att träffa Merlin.
Jag har inte glömt ditt lata, fräcka sätt eller att du kallade mig "klantskalle".
Men jag måste erkänna att dina anklagelser mot Cedric, var sanna.
Innebär det att du erkänner att jag hade rätt den här gången?
Inte direkt. Det betyder att jag har en riddarvärdighet att dela ut i morgon.
Och ingen som rengör min rustning.
- Allt det här? - Japp!
Klantskalle?
- Och vad vet du om magi, Merlin? - Ingenting.
Idag slåss du för ära och heder.
Det där måste göra ont.
- Ingenting kan hända mellan oss! - När du är kung, kan du ändra det.
- Ni inser väl att er fru är ett troll. - Vad?
Hur kan man motstå en sådan skönhet?
Skicka efter häxupptäckaren.
Din magi är en hemlighet som måste vaktas med ditt liv.
- Jag kommer inte att offra en vän. - Gaius är redan dömd.
Mitt namn är Lancelot.
Merlin.
Tro inte att du kan ljuga för mig.
Vi kommer att döda varandra.
Pojken - Merlin.
SSG - SweSUB Group © taureane www. SweSUB.nu