TIDIGARE I SPARTACUS...
I gladiatorernas värld kan berömmelse och ära skapa sin egen sanning.
Berömmelse och ära. Jag söker varken eller.
Slåss för mig, och ni får träffas igen.
- Jag uppskattar inte spelen. - Det var inget illa menat.
Jag är skolad med svärd inte med ord.
En gladiators förtjänster sträcker sig långt bortom sanden i arenan.
Tre månaders spannmål. Betalningen är förfallen.
- Är det tre? - På dagen.
De kommer att göra upp i arenan. Crixus, den obesegrade!
Spartacus, hunden som trotsar döden!
- Du behövde mer träning. - Då ska jag träna hårdare.
Spartacus S01E04 - The Thing in the Pit
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND, Skaggs, memnock och Incubator
www.SweSUB.nu - Quot capita, tot sententiae...
- Tar du mig för en dåre? - Nej, Dominus.
Ändå vanärar du mig. Vi har ett avtal, en svuren ed!
Du skulle träna till gladiator. Tilltala mig härskare. Följa reglerna.
I gengäld skulle jag söka efter din kära hustru!
Men din iver tog överhanden. Du trotsade Doctore-
-och försatte Gnaeus ur spel för att få möta Crixus på arenan. I din första kamp!
- Mot Crixus. Mästaren av Capua! - Jag inser misstaget nu.
Misstaget?
Fan! Du hade publiken med dig!
Du överlevde din avrättning mot fyra av Solonius män!
Ditt namn var på allas tungor! Efter mötet med Crixus nämns det med förakt.
Ditt lilla misstag gör en återförening med din hustru problematisk.
Vet du nåt om henne?
Syriern som köpte henne sågs resa norrut.
- Vi vet ännu ej deras destination. - Du måste fortsätta leta efter henne.
Du skiter i ärofyllda överenskommelser och trycker på med nya krav?
Säg mig, thraker, hur ska du betala för henne om hon hittas?
Hennes transport? Skjuter du magiska mynt ur arslet?
- Huka dig i så fall och producera! - Jag ska slåss i arenan, mina vinster...
Ingen vill se dig slåss.
Publikens gunst är flyktig som vinden. Deras intresse för dig har blåst bort.
- Jag måste kunna få slåss på nåt sätt. - Bara ett.
På ett ställe där man inte behöver följa regler eftersom det inte finns några.
I underjordens hålor.
Slåss där och överlev så fyller du dina händer med pengar.
Då kanske du får känna din frus beröring igen.
- Din thrakiska jÃ¤vel. - SlÃ¤pp, Barca!
Din frus band borde bli kvar hÃ¤r. Dit du ska kan du fÃ♪rlora det, ihop med en arm.
Slutför förberedelserna.
- Kan vi prata? - Om det går fort.
- Jag har hört rykten om hålorna. - Har du nån invändning mot det?
Det är ett ställe av smärta och lidande. Odjur dör utan ära. Din far hade inte...
Beslutet är taget! Kan inte odjuret tämjas, måste det släppas loss.
Om regnet nånsin återvänder ska jag ligga i badet i en vecka.
Parfym.
- Bara några droppar kvar. - Jag sparar dem till Jupiter.
Med doften vid hans altare ska jag be om ett skyfall.
- Har du sett min dolk? - Varför behöver du den?
Jag förutsåg en ny ström av inkomster. En som kommer att ge oss ett riktigt bad.
Den här strömmen... Vilken mynning kommer den ifrån?
- Hålorna. - Hålorna!
Crixus är den enda attraktionen här. Bland de nya är Varro den enda lovande.
Spartacus och Kerza var värdelösa i arenan. De får slåss ikväll.
Quintus.
Att skicka iväg thrakern gör mig lättad. Men inte om han skickas till hålorna.
- Namnet smutsas ner och din säkerhet... - Min kropp är välskyddad.
Barca vakar över den, redo att bryta ben vid minsta provokation.
Meddela Barca att om du återvänder skadad, hamnar hans kuk i en burk.
Meddelandet ska plikttroget framföras.
Ge Crixus en kvinna inatt.
För att motivera de andra att framgång kan bringa belöningar på många sätt.
Jag ska se till att han blir nöjd.
Fortsätt gå din jävel!
Vart ska de föra honom?
- Till underjorden, där han hör hemma. - Fortsätt träna!
Säg att jag inte ser ut som jag var utskiten från en galt som du.
Jag ska inte dö i hålorna.
Jag ska visa att min kuk smiddes i Vulcanus flammor. Jag ska knulla allihop!
Sprätt upp arslet på honom! Slit av hans huvud!
Upp med dig, din värdelösa...
Fan!
Fan också!
Ovidius närmar sig.
- Ovidius, kul att ses. - Jag förväntade mig att se dig tidigare.
Avtalet säger återbetalning av skulden plus 30 procent dagen efter Vulcanalien.
Likväl är du här och satsar lånta pengar.
- Du är den första som får betalt. - Tomma ord uppspydda av Janus!
Du kommer att bli återbetald snart. Såvida du inte pressar saken.
Som du behagar.
Tills dess... fortsätter räntan att växa.
Skitstövel. Prata så till mig igen så ska glappet mellan ditt huvud och hals växa.
Ixion! Segrare!
Vill ni möta mig?
Må gudarna vara godare mot dig. För bådas skull.
- Du bär inte min gåva. - Nej.
- Gillade du inte halsbandet jag gav dig? - Sänk din röst.
Jag kan inte ta emot din gåva.
Jag ber om ursäkt för mitt misstag. Jag förstår vad du menar.
Blir du upphetsad av det?
Att veta att din närvaro fuktar mina lår?
Jag kan göra så att de blir våtare.
Vi får väl närma oss varandra och se till att det blir så.
Vad har du i handen? Visa mig.
En ödmjuk gåva. Till en gudinna.
Sätt på det.
Föll det i din smak?
Ja.
Bevittna de fängslade bestarna!
Som släcker vår törst med blod! Dömda att dö i hålorna...
...som betalning för deras anstötliga födelse! Låt döden komma hit på nytt!
Skåda Myrmex!
Skåda Spartacus!
- Publiken verkar inte gilla honom. - Inte efter uppvisningen i arenan.
Vilka vapen ska gudarna välsigna dem med?
Eller förbanna dem med tomma händer. Välj ert öde!
Myrmex drar sphairai!
Spartacus drar cestus!
Myrmex har fördel.
- Det var inget nytt direkt. - Vi har en regel: Bara en överlever!
Man mot man tills Charon anländer!
- Vad tror du om oddsen? - Fyra mot ett, kanske fem.
Satsa tio dinarer på Spartacus och be för att det går vägen.
Gör nåt!
Spartacus! Segrare!
Låt honom vila, sen får han slåss igen.
- Du är skadad. - Jag mår bra.
- Du tar dig vatten över huvudet. - Ändå är jag vid liv.
- Hur länge då? - Så länge det krävs.
Döda allihop.
- Ska du återvända till hålorna? - De fyller våra händer med mynt...
...och mer kan jag komma att tjäna.
Vad händer när det inte går din väg?
Utan en arvinge är jag tvungen att gifta mig med nån annan. Är det vad du vill?
Jag vill ha allt.
Ändå har jag inte råd med någonting.
Jag är orolig för dig.
Om du går förlorad vill jag inte leva längre.
Jag vill inte tänka på det.
När Spartacus slutar gör jag likaså. Men nu fyller han vår börs.
Som du slösar bort på nya inköp.
Det här? Jag hittade det bland min mors saker.
En kvinna med anspråkslös smak.
Vi kanske ska lämna tillbaka halsbandet som vi köpte från Ramel.
Det var lite överdrivet, och hjälper det dig bort från hålorna...
Behåll båda två. Min fru ska inte behöva återlämna smycken.
- Jag ska tvätta av mig stanken av död. - Nej, du luktar som en man.
Du lever.
Jag sa ju att han skulle göra det.
Kerza då?
Stupad... Han kommer aldrig att resa sig igen.
Här sover gladiatorer. Inte hundar.
Vakta din tunga.
Stannar han kommer han att vakna upp bredvid Kerza.
- Spartacus... Bry dig inte om dem. - De säger sanningen.
- Jag är ingen gladiator längre. - Du är fortfarande en man.
En som förtjänar respekt.
Hålorna skulle få Jupiter själv att tvivla.
- Vad vet du om hålorna? - Alldeles för mycket.
- Jag slog vad där en gång i tiden. - Var du med i publiken?
Som skrek efter blod?
Stolthet följer inte yttrandet.
De här striderna, Spartacus... De är annorlunda än i arenan.
De förvrider sinnen. Gör män till bestar...
De är inte sig lika.
Sov då... och dröm om bättre dagar.
Ska jag stå här och stekas i solen eller ska du erbjuda mig ett pris?
- Fjorton dinarer. - Det är hälften mot vad jag nyss gav.
- Använda juveler är inte värda mycket. - Så du handlar med juveler?
Ett vackert halsband. Låt mig köpa det för det du vill ha.
- Har du en kvinna i åtanke, Solonius? - Sannerligen.
Hon står framför mig.
En uppenbarelse... Ta det och behåll dina smaragder.
Tanken av dem mot din hud värmer mig.
Du kanske förväxlar värmen med solen. - Jag tar ditt erbjudande, Ramel.
Stolthet. Alltid en del av din ansenliga attraktion.
Ett karaktärsdrag min man gillar.
Hur går det för honom? Ovidius nämnde nåt om hans män i hålorna.
- Det är en tillfällig åtgärd. - Säkerligen.
Jag hoppas att lyckan snart återvänder till hans fördel.
Så att vi snart kan mötas i arenan på ett ärofullt vis.
- Fjorton dinarer. - Må gudarna straffa dig.
Studera er motståndares brister.
Slå till med ert sinne likaså ert svärd.
Utan förnuft och ni riskerar att gå samma väg som Spartacus till hålorna.
Man ska inte skratta åt honom. Hans öde manar till försiktighet.
Fundera över det när ni fyller era magar.
Ät!
Lite gröt och vatten.
- Det är bara lite, men torkan... - Pietros! Håll dig borta från honom.
Tack.
- Din pojke verkar gilla thrakern? - Min kuk håller honom nöjd.
Besten från Kartago! Jag har alltid undrat var det epitet kommer ifrån.
- Har du nåt av vikt du vill säga? - Jag var bara nyfiken, Crixus.
Kom gåvan till glädje?
- Gåva? - Ett halsband av finaste...
Nu slinter du lite väl med din tunga! Sluta annars kommer den att försvinna.
Förlåt, jag försäkrar dig om att jag inte menade nåt illa.
Du kan köra upp dina intentioner i röven.
- Vad för halsband pratar idioten om? - Det var inget, bara glöm det.
Din galning. Det var väl ett billigt smycke till Lucretias lilla husdjur?
Lugna dig. Neavia finner inget intresse för mig.
Inte från din sida heller om du inte vill skiljas från delar av ditt underliv.
Barca! Ta hand om Spartacus. Han ska vara redo att slåss när solen går ner.
Ja, Dominus!
Res dig, din hund. Mer död väntar.
Helvete!
Det är kört.
Det är så man sänder en hund till efterlivet!
Spartacus segrar!
De tror att Spartacus kommer att vinna. En död man där själen vägrar ge upp.
Spartacus har ingen själ. Den uppehåller sig hos nån annan.
Förbered dig. Du kommer att möta Mytilus härnäst.
Du är tillkallad, Crixus.
Tack.
Vänta.
Domina kommer att bli otålig. Du vet hur starka hennes begär är.
- Hon tillkallade dig inte. - Vad gör jag då här?
Halsbandet. Du köpte det till mig?
- Ja, som jag sa... - Varför pryder det Domina?
En kvinnas tankar! Du avböjer en gåva för att sen ifrågasätta vem som får den.
- Du sa att du inte kunde ta emot den. - Ja, men du avbröt mig.
- Säg vad du tänkte säga då. - Att det är omöjligt att behålla det.
Allt i min ägo har jag fått från Domina. Inser du inte det?
- Tror du inte hon skulle märka nåt? - Jag missförstod din reaktion.
Givetvis missförstod du! Du vet inget utanför arenan!
Du tänker med ditt svärd och din sköld...
Du är en dåre. - Vakt!
Bara en kommer att överleva!
Spartacus segrar!
Hur länge till? Hur mycket blod måste spillas innan vi blir fria?
- Snart. Det lovar jag dig. - Bara tanken på att få hålla om dig...
Att få känna dig emot mig. Det är det som håller mig vid liv.
- Du ser förfärlig ut. - Jag har utstått värre.
Och fortfarande vara i livet?
Den här världen. Allt är lidande och uppoffringar.
Det kommer att ta slut. Vi kommer att återförenas.
Som gladiatorer? En hoppingivande tanke.
- En tanke som håller efterlivet borta. - Ditt tillstånd talar mot det.
Alrunarot från Ashur. Den tuggas för att mildra smärtan.
Ta den.
Det kan jag inte. Jag behöver vara vid mitt sinnes fulla bruk för att rädda dig.
Rädda mig från vad? Spartacus...
Din gåva är väldigt uppskattad även om jag måste avböja den.
- Spartacus klarade sig. - Kommer vinsten att betala våra skulder?
Vågskålarna börjar tippa... Men balanserade? Nej.
Betala de mest akuta, men inte Ovidius.
- Ovidius? Magistratens kusin? - Timmen är sen, du borde sova.
Våra skulder hade följt med mig. Om vi är skyldiga Ovidius pengar...
De ska betalas i sinom tid. Han förolämpade mig.
Är det klokt? Om han klagar till magistraten så oroar jag mig för att...
- Jag styr den här familjen själv! - Var det så du vaknade imorse?
Själv? Fanns inte jag vid din sida?
Lucretia... Hur kom du över de här pengarna?
Lucretia! Lucretia...
Av Ramel, i utbyte mot halsbandet.
- Det har jag inte kommenderat dig till! - Kommenderat? Du misstar mig för slav.
Du vet vad jag menade. Smycket såg underbart ut på dig.
- Att tvingas återlämna smycket... - Det är mitt fel.
Jag pressade dig att köpa smycket. Din oro är min oro, Quintus.
- Du är aldrig ensam. - Det värmer mitt hjärta att höra.
Hur mycket pengar bringade smycket?
- Fjorton dinarer. - Fjorton?
För ett tag sen var värdet det dubbla! Ja, se kvinnor och deras affärer!
Solonius, som råkade passera, erbjöd mig fullt pris.
- Hade det varit bättre? - Du tog det rätta beslutet.
Solonius och alla i staden känner till dina aktiviteter i hålan.
Låt dem skvallra. Vinsterna kommer få skolan på grön kvist. Då får de se.
- Hur länge kan thrakern klara sig? - Några nätter, högst.
Även de levande döda återgår till slut till graven.
Skicka tillbaka honom till hålorna!
- Han är ingen jävla gladiator! - Spartacus! Ta den!
Du har stridit väl, Spartacus. Gudarna belönar dig.
Löftet är hållet.
Sura...
Jag kommer alltid att vara med dig. Även i döden.
Regnet är på väg.
Rädda mig... innan det sköljer bort allting.
Nej...
Nej!
Inte så mycket stridsvilja i honom nu.
Han sparar ilskan till hålan. Ett ställe där du inte skulle klara dig en sekund.
Spartacus!
Du har stridit väl. Gudarna kan nu belöna dig.
- Gudarna... De kom till mig inatt. - Vad visade de dig?
Sanningen. Du ska inte längre kunna dra nytta av mitt blod.
Om du vägrar slåss, kommer jag att sluta leta efter din fru.
Jag måste rädda henne... innan regnet kommer.
Förklara dig, din galna jävel.
- Är jag fortfarande en lågoddsare? - Ja.
Satsa då allt du har emot mig.
Är du villig att dö för att se min förmögenhet växa?
Om du lovar att befria min fru från syrianerna.
Vad får mig att hålla det när du är död?
Heder och mitt löfte om hämnd i livet efter detta om du inte håller ditt ord.
Erbjudandet är godtaget. Få det att se äkta ut.
Gör honom redo.
Skåda Spartacus!
Skåda Ixion!
- Är pengarna satsade? - Summan har delats för säkerhets skull.
Vilka vapen ska gudarna välsigna dem med?
Eller ska de förbannas med tomma händer? - Välj ert öde!
Ixion drar dubbelyxorna!
Spartacus drar kroksabeln!
Det finns endast en regel: Bara en överlever!
Man mot man, tills dödsguden Charon visar sig.
Inte än, inte än...
Nej!
- Det är meningen att du ska skydda mig. - Jag såg inte att de var två.
Du måste se allt! Putsa ögonen, annars sliter jag ut de du har nu!
- De bär på en märkning, Dominus. - Av vilken härkomst?
Jag känner inte till den. Men troligen tillhörande slavar.
Slavar?
Skickar de vanliga jävla slavar för att döda Batiatus?
Vanliga jävla slavar?!
Ta reda på vem de tillhör. Jag skulle vilja tala med honom.
Junos läppar. Junos hjärta. Junos mage...
Första dagen i månaden närmar sig. Förbered ett offer.
Kanske hedrar gudarna oss med ett barn i gengäld.
- Quintus... - Det är inget, bara en skråma.
Du får inte göra mig till änka.
Det krävs mer än en skråma för att skilja oss åt.
Tala om vem som ska dö för det här.
Folk har skickats till underjorden för att avslöja vem som står bakom det.
- Jag varnade dig för hålorna. - Jag ville få bort våra skulder.
- Spartacus kom med ett erbjudande. - Vad för erbjudande?
Han var villig att dö för mig om jag lovade att befria hans hustru.
- Så thrakern är död? - Nej, han lever än.
- Vadet är förlorat. - Hur mycket?
- En rejäl summa. - Vi har inte det!
Thrakern bringar inget annat än skam!
Om det inte vore för honom, hade du varit änka nu. Han räddade mitt liv.
Du hade aldrig varit där om det inte vore för honom.
Han är förbannad av gudarna.
Jag vill se honom död, som han borde ha varit när han äntrade arenan.
För varje dag han är i livet, räds jag att hans förbannelse ska bli vår egen.
Spartacus.
Batiatus kallar på dig.
Min hustru tror att du bär på en för- bannelse. Jag är benägen att hålla med.
- Hittar du inga argument? - Jag borde döda dig här och nu.
Du lovade att hitta Sura.
Om du dog i hålan. Men här står du, i livet.
Detsamma gäller dig.
Löftet är uppfyllt. Jag fortsätter att leta efter henne.
Du räddade mitt liv. Gudar eller ej, en skuld ska återgäldas.
Han ska återansluta sig till gladiatorerna så snart han kan.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND, Skaggs, memnock och Incubator
www.SweSUB.nu - Ubi concordia, ibi victoria...