Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Vi kommer att överleva. Vi kommer att ta oss hem.
Skeppet kom hit av en anledning!
Destiny drivs av själva stjärnorna.
Han och Young är inte överens. Jag vet inte vilket läger som är bäst.
Ska vi låtsas som om inget har hänt? Vi måste vara redo för nästa möte.
- För besättningens skull. - För besättningens skull.
Eli, låt honom inte ta över systemet.
Vi har spärrat av militär personal.
- Vi har tagit över skeppet. - Vad vill du?
- Alla militärer överlämnar sina vapen. - Jag är förvånad att du tar Rush sida.
Rush var obekväm. Överste Young lämnade honom att dö på planeten.
Han har en sändare i bröstet.
Även om vi klarar nästa hopp, spårar de oss igen.
- Vi måste samarbeta. - Låtsas som om det aldrig hänt?
- Du skulle inte ha lämnat honom där. - Tror du inte att jag vet det?
- Ska du vara ur sängen? - Det är för mycket arbete att göra.
- Det är bäst att vi fortsätter med det. - "Vi"?
Klar.
- Fortsätt och utjämna trycket. - Utjämnar trycket.
Det håller jämnt.
- Och vi har fått atmosfär. - Mycket bra.
Fortsätt med reparationerna, börja med navigation och framdrivning.
Vad i helvete gör du?
- Reparerar den skadade skytteln. - Du har precis opererats.
- Jag mår bra, tack. - Du ser ut som om du ska dö.
- Skulle det vara en dålig sak? - Ja, det skulle vara en dålig sak.
Civila försökte inte ta över för att jag gör ett bra jobb. Jag fattar det.
Jag fattar också att jag måste få det här att fungera.
Mitt folk ska anstränga sig. Jag vill göra detsamma, med dig.
- Det måste ha kostat på. - Du har ingen aning.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Scott, vi hoppade just ur ultrafart. Se till att ha ett team redo.
- Men porten ringer inte upp. - Varför inte?
- Eftersom det inte finns nåt där. - Vad?
Vi verkar ha hoppat ur i tomma rymden. Inga planeter eller stjärnor, ingenting.
Du kanske ska kontrollera datan igen.
Sänder inte skeppet som lägger portarna information om stjärnsystemen?
De gör det. Den stjärnan...
...ska inte vara här.
Sitt kvar. Porten ringer inte upp. De tror att det är nåt fel i databasen.
Jag var orolig att jag mÃ¥ste avbryta min lÃ¤ckra mÃ¥ltid.
MÃ¥r du bra? Du ser ut som om du drabbats av nÃ¥t.
Jag mår bra. Jag är bara...trött.
- Det där kan vi kalla...kallt. - Ja, det kommer att ta lite tid.
Och "särskilda ansträngningar från vår sida, till en anda av samarbete".
- Ja, vi måste leva med dessa människor. - Det betyder inte att jag gillar det.
Du måste åtminstone se ut som om du gör.
Lycka till med det.
Har jag fel? Hon ser ut som om hon har drabbats av nåt?
Det är en G-2 stjärna. En gul dvärg, som liknar vår sol.
Eftersom Destiny inte visste att den var här, så avbröt stjärnans gravitation-
-våra framdrivningssystem, och fick oss att hoppa ur ultrafart i förtid.
- Det är en miss i tekniken. - Så vad händer nu?
Vi har gått in i en parabolisk kurs.
När vi kommit runt stjärnan, är vi långt bort från dess gravitationskraft-
-och tillbaka i ultrafart, och på väg.
- Hur lång tid kommer det att ta? - Ett par veckor.
Det finns dock en guldkant.
- En planet? - Bara en i solsystemet, som jag kan se.
Ungefär samma storlek som jorden.
- Den ser ut att vara nära. - Det är den.
- Inom skyttelavstånd. - Och atmosfär?
Med ett ord - perfekt.
Jag har gått över databasen ett dussin gånger.
Inga tecken på något fel eller avvikelse.
Jag kunde inte hitta något heller.
Det är som om stjärnan dök upp från ingenstans.
Kraftig ytaktivitet, starka stellarvindar. Den är helt ny.
- Den är direkt ut ur T-Tauri fas. - Den skulle vara 100 miljoner år?
Det är 200 miljoner.
- Och hur långt före är portskeppen? - Det stämmer inte.
- Skeppen skulle ha lagt märke till den. - Och släppt en ny stjärnport där.
Det är det konstiga med det här. Om stjärnan verkligen är så ung-
-då borde planeten fortfarande vara en boll av smält sten.
Vi är igenom den övre atmosfären. Allt ser bra ut.
Jag sätter ner henne på landmassan under oss.
- Inga tecken på djurliv. - Som vi kan se.
Det är rent.
- Hur mår du? - Fint. Lite sol, frisk luft och vatten.
- Precis vad jag behövde. - Hörni, kolla in det här!
Det finns en hel skogsdunge där borta fullt med de här.
- Som en kiwi. Vi testar ätbarheten... - Jag testar nu.
Vad i helvete gör du?
- Det var gott. - Vi vet inte ens om den är giftig.
Det vet vi snart.
Vi får massor av växtprover. TJ tror att det finns olika läkeörter.
- Det är bra. - Vi hittade också en del frukt.
Greer åt en. Hittills har han inte haft några reaktioner på den.
- Finns det vatten? - Massor. Vi tar med så mycket vi kan.
- Inga rymdvarelser som hasar runt? - Nej, ingenting.
Det är konstigt, men det är dagtid, så vem vet vad som kommer ut på natten.
Lasta skytteln, och återvänd. Gör en överflygning av området på vägen.
Uppfattat. Scott ut.
- Där är du. - Det här stället.
Det påminner mig om hemma.
Vi brukade campa på Olympic halvön.
Min pappa och jag vandrade i dagar och hittade fantastiska vyer-
-med kanjoner och vattenfall...
Dags att gå, TJ.
Den är fan nära perfekt.
Märkligt att inte skeppet känner till det här stället. Av alla planeterna-
-att sätta en stjärnport på, skulle man tro att...
...vi var nog inte de första här.
Det är massivt. 600 meter högt, minst.
Vi upptäckte ett svagt EM-fält runt det.
Märkena liknar någon form av främmande språk.
Är det samma som vi stött på?
- Inte med den här nivån på teknik. - För att bygga den här?
Nej...för att skapa en planet.
Har de byggt den här planeten?
Genesis-maskinen.
I slutet av "Kahns vrede".
Att Destiny inte kände till stjärn- systemet är för att det placerades där-
-efter att portskeppen passerat. - Byggde de stjärnan också?
Det skulle göra dem till nummer ett i avancerad civilisation.
- Det skulle vara en underdrift. - Vad gör vi nu?
- Vi skickar ner ett team. - Vad?
Vi har fyra veckor, två dagar och sju timmar innan ultrafart.
- Jag säger vi drar nytta av den väntan. - Var vi inte utom skyttelavstånd.
Det är vi, men...
...vi kommer att svänga tillbaka inom räckhåll när vi rundar stjärnan-
-och innan vi hoppar till ultrafart. Vi skickar ner ett team nu-
-och plockar upp dem om en månad. - Om vi tajmar rätt på återvägen-
-kan vi ta två, tre resor med förråd. - Och rymdvarelserna?
- Vi såg dem inte. - Det betyder inte att de inte är där.
Vi har tre timmar kvar innan vi är utom skyttelavstånd.
Ska vi göra det här, måste vi göra det snabbt.
Bara för att ha sagt det...
Anta att stjärnan och planeten skapades-
-av de mest otroligt avancerade rymdvarelser någonsin.
De vill kanske inte att nån rör den.
- Vi behöver mat och medicin. - Vinsterna överväger riskerna.
Gör de? Vi är 0-av-3 på ett nära möte av tredje graden.
Vad får er att tro att dessa killar kommer att vara annorlunda?
- Jag skickar inte ner nån utan skydd. - Vi har skytteln ifall vi måste dra.
Eli... allt vi gör här ute är en risk.
- TJ... - Hej.
Jag hörde att du hittade växter med smärtstillande egenskaper?
Ja, hög koncentration av salicyl. Liknande aspirin.
- Har du huvudvärk? - Sen jag kom hit.
Ta de här, låt dem dra i varmt vatten, och drick det.
Åker du med ner till planeten?
Ja, det finns olika medicinalväxter, som jag måste ha.
- Hur ska du göra? - En del av mig vill, men...
...tänk om Rush beräkningar är fel?
Kan vi lita på honom?
Säg det.
Jag vill ha vakt dygnet runt vid lägren.
Och information om varje vetenskapsgrupp som går in i skogen.
Vi försöker fixa den skadade skytteln, så vi kan hämta dubbelt med förråd.
- Lycka till. - Tack.
- Ska du också med? - Är det nåt problem med det?
Nej. Ha en bra campingtur.
Är allt klart?
Cole sköter om Franklin i sjukstugan.
Jag sa till henne att kontakta mig om hans tillstånd förändras.
- Är det något annat? - Nej, sir.
Vi är klara.
Vi ses om en månad.
Ni har en månad att njuta av landskapet.
Vi måste slå läger, upprätta en omkrets.
Solen rör sig åt det hållet. Hörni? Här borta?
Solen rör sig åt det hållet, åt väst.
Floden är åt det hållet, ungefär en halv klick...kilometer.
Vi sover i skytteln så länge, men jag vill att skydd byggs nu.
Hur många av er har campat förut?
Det är bra. Bara titta, fråga och lär.
Ni vet vilken grupp ni tillhör. Då sätter vi igång.
- Jag har ingen grupp än. - Ja, visst, ursäkta.
Kan du hjälpa TJ med växterna?
Visst.
Hej, hej! Vad pågår här borta?
Jag tänker inte gräva latrinen.
- Sa du åt honom att göra det? - Någon måste göra det.
Så sant. - Börja gräva.
- Nej, du kan inte tvinga mig. - Du också. Du ska gräva, okej?
Båda två ska gräva, och älska det, annars får ni gräva tills ni gör det.
Det är "andan av samarbete".
Vi är alla vänner nu.
Vi fotar och registrerar alla växter vi hittar.
Ät inget förrän vi gjort ett ordentligt ätbarhetstest.
- Mår du bra? - Ja, det är bara...
Det går över. Jag mår bra.
Vi får så lite mat och vatten på skeppet-
-så det är ett under att vi inte svimmar av undernäring.
Jag fick just höra att Destiny officiellt är utom räckhåll.
Nu finns ingen återvändo. Vi är fast här.
- Hej. - Hej.
Hur går det?
Jag hoppas de har med sig massor av mat. Frukten de hade med sig sist-
-är redan slut. - Det är vad du tror.
Jag snodde den här tidigare.
Jag delar den med dig om du lovar att inte skvallra på mig.
Taget.
Säg mig... Tack.
Tror du det är möjligt att skapa en stjärna?
Inte en chans.
Att förflyttas till ett skepp på andra sidan av universum genom ett maskhål-
-det är helt genomförbart.
Den där stjärnan dök bara upp från ingenstans-
-och planetens ålder stämmer inte. Om några allsmäktiga rymdvarelser-
-inte skapade den, vem gjorde det?
Herregud, hej, jag är ledsen! Jag går någon annanstans.
Nej, nej, det är okej.
Hej, jag ville tacka dig. Jag vet att all militär personal-
-försöker få en bra relation, men du är en av få som verkar mena det.
Vi måste få det att funka, eller hur? Det är intressant att vi har fått tid-
-att göra det. - Det är tur att vi hittade denna plats.
Min mamma brukade säga att det finns inget som tur.
Bara en hand från Gud ger dig lite hjälp när du behöver det mest.
Någonstans längs vägen, slutade jag tro på allt det där-
-men nu...
...när jag ser på det här stället som är satt i vår väg, så vi kunde hitta det.
Är inte det ett mirakel.
Hur går det?
- Bra. - Dåligt.
- Vilket är det? - Framdrivningen är nästan helt körd.
Vi kan flyga ner, men har inte nog med kraft för att komma tillbaka.
Vi gör framsteg på navigeringen. Vi kan svänga åt vänster-
-men inte höger, upp eller ner.
- Varför sa du "bra"? - Vi kan svänga åt vänster.
Överste Young.
- Fortsätt. - Medan Destinys motorer är urkopplade-
-vill jag stärka skölden, och utforska några skadade områden på skeppet-
-och eventuellt göra reparationer. - Återkräva en del egendom.
- Just det. - James får sätta ihop ett team.
Ni har en månad på er att få den att flyga till och från planeten-
-och att göra mer än en vänstersväng.
- Förde ödet oss hit? - Jag vet inte, kanske.
Kanske det var ödet som förde oss till Icarus och sedan till Destiny.
- Tror du inte det? - Du missar flyget och planet kraschar.
Du skonas inte av en anledning. Gud har ingen plan för dig. Saker händer bara.
Så vi föds, vi lever, vi dör? Är allt slumpmässigt?
Ja, och på vägen gör du det bästa med den skit du råkar hamna i.
Jag börjar få en illavarslande känsla.
Jag med.
Jag är rädd att vi gjorde ett misstag när vi skickade ner dem till planeten.
Nej...
Misstaget var att inte åka med dem.
Mår du bra?
Jisses...
- Jag trodde du mådde bättre. - Ja, det gör jag.
Låt mig hjälpa dig tillbaka till lägret. Du borde ligga ner.
Jag är inte sjuk.
- Hur långt gånget? - Omkring 15 veckor.
Precis innan vi åkte till Icarus, men ingen vet, och jag vill ha det så.
- Till slut kommer det att... - Jag vet, men inte nu.
Jag ska fundera ut när det är rätt tid att säga det.
Ja. Visst.
På skeppet mådde jag inte så bra. Jag började få blodbrist, men här ute-
-med all mat och vatten...
Illamåendet på morgonen är faktiskt ett gott tecken.
Hur är det med fadern?
- Vad är det där? - Jag vet inte än.
Det ser ut som en robot.
- Ta och lista ut det. - Visst, när jag fixat alla andra saker.
- Någon annan kan göra det. - Ingen får röra den utan min närvaro.
Jag ska göra det, överste.
Stäng den.
Hej. Mår du bra?
- Ja. - Har du hemlängtan till Destiny?
Det är bara ett par dagar kvar tills vi åker tillbaka.
Ärligt? Nej.
Det har jag inte.
Jag gillar att vara här.
Jag börjar undra om dr Caine har rätt.
Att det inte är nån slump att vi hittade den här planeten.
- Att vi fördes hit av Gud? - Eller vem det är. Jag vet inte.
Om några rymdvarelser-
-är mäktiga nog att skapa det här stället...
Kanske finns det någon form av högre makt i universum-
-som visste att vi hade problem, och placerade den här så vi kunde hitta den.
Det kanske är dags att vi slutar tänka på...
Vad är det där?
- När? - Nu, det kommer från obelisken-
-och skjuter rakt upp i himlen. Dr Volker upptäckte någon form av...
...konstig strålning. Han jobbar på det.
Det är som om saken plötsligt fick liv.
Varför nu och inte när ni kom?
Kanske första landningen inte var nog kraftigt för att utlösa ett larm.
Tror du att ljuset för rymdvarelserna tillbaka till planeten?
Ni är inte kvar då.
Destiny är nästan inom räckhåll.
Young vill att vi börjar riva lägret, och gör oss redo att åka tillbaka.
- Och obelisken? Jag behöver tid... - Vi har inte tid.
Vi måste vara redo när Destiny är nära, så att vi kan göra ett par resor-
-och få all mat till skeppet.
Okej, folk, ni hörde honom. Börja röra på er!
Kom så går vi.
- Ja? - Ja.
- Nej. - Skytteln kan flyga.
Den kan åka vänster, höger, upp, ner.
Men som jag sa förut, för många problem med framdrivningen.
Vi kanske aldrig kan reparera den helt.
Alla typer av citrusfrukter, bönor, potatis...
Sötpotatis. Scott säger att de är fantastiska.
De kan inte komma tillbaka fort nog.
Du verkar bekymrad, dr Rush. Är det något vi bör veta?
- Nej. - Inga problem med dina beräkningar, va?
- Återvänder skytteln som planerat? - Ja.
Och Destiny lämnar det här systemet-
-utan att veta vem som skapade det...
...eller varför.
- Du kanske vill ge henne lite tid. - Hon drar iväg utan att säga till mig?
Hon och andra funderar på att stanna här.
Du kan inte vara förvånad. Du har hört folk prata om det. De gillar det här.
Jag också, men vi kan inte stanna. Det är uteslutet.
- Folk har rätt att få stanna... - Var har du varit? Vi måste dra.
Jag åker inte.
Jag förstår hur du känner. Jag gillar det här också, men vi kan inte stanna.
- Översten gav oss order... - Jag kan inte åka tillbaka dit.
Det är säkrare här.
Rymdvarelserna som byggde planeten kan vara på väg tillbaka!
Om de är tillräckligt avancerade att bygga ett solsystem-
-kan de hjälpa oss att komma hem. - Inte om de utrotar oss först.
- Varför tror du att de ska skada oss? - Minns du inte vad de senaste gjorde?
Den här planeten skapades för oss. Vi leddes hit av en anledning.
- För Guds skull... - Tänk om de inte kommer tillbaka?
- Vad gör ni då? - Det är okej för mig.
- Det finns mat och mycket vatten. - Och vi tar massor av det tillbaka!
- Sen tar det slut. - Hur är det med vintrarna?
Dr Volker, du sa att du hittat bevis på att det blir mycket kallt här.
- Under noll i flera månader, TJ. - Vi får bygga bättre bostäder.
Jag tror inte det går så långt. Rymdvarelserna kommer tillbaka.
- Och de hjälper oss att komma hem. - Du chansar hellre här än på Destiny?
Vi vet inte ens vart skeppet är på väg.
Det finns en stjärnport på den. Så länge vi kan ansluta...
Matt...
Jag är gravid.
Jag kan inte åka tillbaka dit.
Jag står inte ut med tanken på att uppfostra ett barn på skeppet.
Vi är inom räckhåll. Ni kan göra den första resan tillbaka.
- Vi har bara en skyttel. Tiden är knapp. - Sir... Vi har problem här nere.
En del har beslutat att de vill stanna kvar på planeten.
- Du säger, nej. - Jag försökte, sir.
- De har bestämt sig. - Vilka är de?
11 personer totalt.
Dr Caine...
...Chloe...
- ...löjtnant Johansen... - Vad? Nej! Scott, säg åt dem...
Och jag.
- 11? - Och några av mina egna.
Scott vill att jag flyger honom tillbaka när han släppt av de som återvänder.
Jag förstår dem som vill stanna, men löjtnant Scott och TJ?
Han känner en skyldighet att hjälpa människor att överleva där.
- Vad ska du göra? - Se till att de inte stannar där.
- Du kan inte tvinga dem tillbaka. - Det tror jag att han kan.
Vi kommer att förlora fler genom naturlig avgång.
- Vi har inte råd att släppa så många. - Ska han ta hem dem under pistolhot?
Om det kommer till det, ja.
Du låter Scott återvända med dem som vill tillbaka till Destiny.
Sänd ner militär att samla ihop resten.
Först vill du sparka ut de militära.
Nu vill du att vi samlar ihop folk under vapenhot.
Överste, dessa människor har rätt-
-att fatta egna beslut om sin framtid.
Inte alla.
Berättade du...
- ...för honom om mig? - Jag låter dig göra det.
Det är inte min sak.
Han är fadern, eller hur?
Jag har sett blickarna mellan er.
Jag tror inte att någon annan vet. Jag har inte hört några rykten.
Hej...
Du kommer att bli okej.
Jag är här, och jag tänker inte låta något hända dig.
Har du blivit galen? Du låter dem stanna?
- Inte alla. - Och du ger dem en skyttel?
Den skulle ju inte fungera helt? Jag tänker inte lämna dem utan nåt.
- Du kan inte låta dem stanna... - Jag har tagit mitt beslut.
- Är den klar? - Ja, men det kvarstår frågor-
-om den håller genom atmosfären. - Det visar sig.
Eli meddelade att överste Young är på väg ner.
- Varför? - Hur?
Vi går in i övre atmosfären.
Så långt är allt bra.
Kom igen, håll ihop.
Precis där!
Destiny det är Young. Jag klarade mig igenom.
Har någon ändrat sig om att återvända till skeppet?
Nej.
Okej. Så här blir det.
Jag lämnar kvar den skadade skytteln till dem som vill stanna.
Ni kan använda den för skydd och kraft, och flyga runt i korta turer på ytan.
Ni kommer inte att kunna lämna atmosfären, så försök inte ens.
Den ger er en chans-
-medan ni är här nere, särskilt med vintern på väg.
- Tack, överste. Jag vet att... - Jag är inte klar.
Jag lämnar den åt er på ett villkor.
All militär personal återvänder med mig till Destiny.
Avvisa mitt förslag, och vi tar er tillbaka med våld.
- Du kan inte göra det. - Det är inget du vill testa, doktor.
- Några känner sig inte säkra ombord. - Ingen av oss känner sig säker.
Det betyder inte att vi ger upp. Skeppet är bästa chansen att komma hem.
Jag håller inte med, sir. Jag tror att vi fördes hit av en anledning-
-och att den som skapade den här planeten kommer att sörja för oss.
De är vår bästa chans att komma hem.
Okej.
Hur blir det?
- Överste. - Sergeant.
Du vill stanna här av skyldighet, för att skydda dem.
Jag respekterar det, men det finns folk på skeppet som inte har ett val-
-och du har skyldigheter mot dem också.
TJ, de behöver dig.
Välkommen hem.
Som förväntat, har vi korrigerat vår kurs-
-och hoppat tillbaka i ultrafart.
- Ledsen att du inte fick vad du ville. - Och vad ville jag?
Rymdvarelser tillräckligt avancerade för att bygga ett stjärnsystem.
Som du äntligen kunde ha en riktig konversation med.
Jag tycker om schack.
- Överste, har du tid? - Kan det vänta?
Jag vill förklara varför jag ville stanna kvar.
Du är nog inte hungrig, men jag är.
Jag har hört att de dukar upp till fest, så vi pratar om det senare?
Tänk om det var menat att vi alla skulle ha stannat där?
Tänk om den planeten var en livlina, som vi bara släppte?
Jag kan inte svara på det, Matthew. Ingen kan.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu