Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Vi kommer att överleva. Vi kommer att ta oss hem.
Skeppet kom hit av en anledning!
Destiny drivs av själva stjärnorna.
Han och Young är inte överens. Jag vet inte vilket läger som är bäst.
Ska vi låtsas som om inget har hänt? Vi måste vara redo för nästa möte.
- För besättningens skull. - För besättningens skull.
- Jag är inte sjuk. - Hur är det med fadern?
Det här är nåt annat än den teknologin vi har stött på.
Kommer de härifrån, är de kanske villiga att förhandla.
- Har du tappat bort kinon? - Nej, jag tog fel riktning.
Jag behöver bara orientera mig.
Vi hittade inga andra utgångar. Vi kommer inte att klara det.
Eld i berget!
- Det hade ingen önskad effekt. - Vi gjorde bara saken mycket värre.
Gud vare med er, överste.
Eli skulle vilja att nån dokumenterade försöken att rädda dem som blev kvar.
Eftersom Eli är en av dem som blev kvar, skulle jag ha tänkt att han vill-
-att man gör allt för att rädda dem. - Du gillade inte min idé.
Få Destiny att gå tillbaka funkar inte. För jag har redan provat det!
Jag är färdig.
Stjärnporten ombord är mer primitiv än senare modeller i vintergatan.
Kartan visar att Destiny stannar bara inom räckhåll för en liten grupp portar.
Så nästa gång vi hoppar ur ultrafart, är inte planeten som teamet är kvar på-
-inom räckhåll för Destiny. Men Rush och Brody arbetar på...
Det var konstigt. Batteriet måste ha dött.
Jag tog den precis från hållaren.
Det var inte jag.
Jag hoppar inte i säng med vem som helst. Jag trodde att vi...
- Young bad dig kolla mig, eller hur? - Ja, han ber mig att kolla alla.
- Han tror på dig. - Han har inget val.
Jag är också här eftersom jag är din vän.
Jag är ledsen, det är bara det att...
Flera system är nere. Destiny tycks ha aktiverat nåt slags energisparläge.
Konstigt, eftersom våra reserver har maxkapacitet från senaste laddningen.
Livsuppehållande är okej. Jag kan nog kringgå det och få på lamporna igen.
Vi borde kanske inte kringgå det.
- Det måste finnas skäl till det här. - Hela skeppet faller sönder.
Datorer varar inte för evigt. Det kanske är nåt fel.
Vi kan inte göra nåt i mörker.
- Vi har vatten för högst två dagar. - Vi hittar mer.
Steg ett, att ta oss ut ur tunnlarna.
- Vi ska hitta mat och vatten. - De kan inte vÃ¤nda skeppet.
- Vi använder portarna att komma ikapp. - För att ansluta mellan här och Destiny-
-måste det finnas portar mellan denna planet och där Destiny stannar.
Kontrollen talar bara om vilka portar som är inom räckhåll från denna planet-
-inte var de är. Vi vet inte åt vilket håll vi färdas.
Och vi har ingen aning vart Destiny tog vägen.
- Ett steg i taget. - Försök att ha en positiv attityd.
- C 4 kan ha destabiliserat stället. - Vi var tvungna att ta risken.
- Vi är allvarligt... - Eli.
Vi kan bara fortsätta nu.
Säsong 1 Episod 16 - Lost -
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND www.SweSUB.nu
Jävlar...
- Vad vet vi? - Inte mycket. Flera oväsentliga system-
-stängdes automatiskt av. - Vi har bara begränsad kontroll.
Och räddningen av dem som blev kvar?
Vi vet inte om planeten kan nås förrän vi har hoppat ur ultrafart.
Detta är galet. Man skulle tro att nån av tunnlarna skulle leda nånstans.
Inte undra på att folk dog ut här. De gick nog vilse här nere.
De gick runt och tänkte: "Om vi bara hade tänkt på att göra fler utgångar."
Eller kartorna man ser i köpcentrum, med en stor röd prick - "Du är här."
Hur svårt är det? Jag skulle kunna döda för en stor röd prick just nu.
- Jag klarar inte det här längre. - Vi stannar och tar en snabb paus.
- Fem minuter. - Tack gode Gud!
- Letar du fortfarande efter kinon? - Nej.
- Så vad gör du? - Jag tänker på att använda portarna.
Jag kanske målade upp en alltför dyster bild innan.
- Jag erkänner att jag flippade ut lite. - Och nu?
Vi vet att Destiny färdas på en bana.
En korridor av portar som lämnats kvar av de skepp som skickades ut i förväg.
Den slingrar sig något, men generellt går den i en riktning.
De sätter inte ut portar på varje planet i varje galax.
- Folk inser inte hur stor en galax är. - Hur som helst...
Vi säger att portarna som är inom räckhåll för den här planeten...
...finns i den här cirkeln.
Den här cirkeln representerar de portar som är inom räckhåll för Destiny-
-nästa gång hon hoppar ur ultrafart. - Så vi måste komma till den cirkeln.
Förhoppningsvis finns det portar inom räckhåll för varandra mellan cirklarna.
När vi är inom räckhåll för Destiny, dyker adressen upp på den här.
Ser ni hur lätt det är att göra en enkel karta?
Hur vet vi att vi färdas åt rätt håll?
Det vet vi inte, färdas vi åt fel håll, får vi antingen slut på adresser-
-att vi är i ytterkanten, eller kommer till planeter vi har varit på innan-
-eller adresser som jag förhoppningsvis minns eller känner igen, men...
- Det är åtminstone en 50-50 chans. - Bra.
- Vi borde verkligen röra på oss. - Det har inte gått fem minuter.
- Ser du vad jag ser? - Ja.
- Jag har misstänkt det. - Om det är sant...
- Ska du inte berätta för Young? - Det är inte säkert.
Du måste berätta för honom.
- Hon är upprörd. Det är vi alla. - Men hon är okej, eller?
- Så jag kan låta henne gå tillbaka? - Några uppmuntrande ord från dig-
-skulle inte skada. Hon tror inte du har nåt förtroende för henne, att du låter-
-henne gå tillbaka för att du inte har nåt val.
Vet hon om att jag vet om hennes tidigare förhållande med Scott?
Nej. Hon har inte kommit över honom heller, men det är inget problem.
- Tack. - Sir...
Det är nåt annat jag...
- ...måste berätta för dig. - Det låter allvarligt.
- Överste Young, kom in. - Fortsätt, Rush.
- Du vill se det här. - Jag kommer strax.
Vad skulle du säga?
Det kan vänta. Det kräver ett längre samtal.
Okej.
När jag lämnades på planeten med det främmande skeppet-
-såg jag en karta av den här galaxen och portarna.
Vi har jobbat fram en egen karta, baserad på våra egna register-
-var Destiny har varit hittills. - Destiny har väl redan en karta.
- Vi försöker skapa en tydligare bild... - Kom till saken.
Jag hoppades att ha bättre nyheter, men om jag har rätt...
- ...är vi i ytterkanten av denna galax. - Destiny färdas ju mellan galaxer.
Ja, men rymden mellan galaxer är enormt, oändligt och tomt.
Är det därför energispaprotokollet gick på?
Kanske, men det blir inga fler portar.
Ingen möjlighet att ringa tillbaka till detta system.
Om vi inte hittar dem nästa gång vi hoppar ur ultrafart...
Har vi inte nån mer chans.
Herregud! Kinon.
Titta, en utgång! Kinon hittade en utgång.
- Det var häftigt. Var är kinon? - Jag har ingen aning.
Kom igen, nu vet vi åtminstone att det finns en väg ut härifrån.
- Vänster eller höger? Vilket blir det? - Vi går i blindo, så spelar roll?
- Vänster. Jag gillar vänster. - Inget illa med vad du gillar, men...
Nej. Han har rätt. Vi borde gå till vänster.
Hur vet du det?
Det säger den här kartan.
Det har funnits några längst vägen.
Jag trodde att de bara var prydnader.
Hittills har de varit lika förutom en sak.
Den här symbolen verkar vara på olika platser.
"Du är här." Det har funnits kartor här nere hela tiden?
- Det är häftigt. Är du säker? - Det här är vägskälet vi står vid.
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
- Vad gör du? - Går och letar efter en annan.
Greer!
Hon har rätt. Det finns ännu en karta...
Greer!
Jag försökte. Jag gjorde det, verkligen!
Jag skulle berätta, så kallade Rush på honom.
- Du skulle ha berättat för honom ändå. - Det lät viktigt.
- Det är det här också. - Jag vet.
Han listar snart ut det. Det börjar synas.
- Jag vet. - Är du rädd för vad han ska säga?
Eller inte säga, jag vet inte.
- Gå och berätta för honom nu. - Det verkar som det alltid är nåt.
- Matt! - Jag mår bra.
- Herregud. - Greer!
Greer! Kom in, Greer!
- Ron, kan du höra mig? - Signalen kanske inte går igenom.
Vi kunde höra James ganska tydligt.
- Ni har tre timmar. - Förutom uppringning-
-och koll av säker miljö, har vi åtta till tio minuter per planet-
-för att komma tillbaka i tid. Vi hinner se ungefär 20 planeter.
- Vi vet åtminstone riktningen. - Vi hittar dem, sir.
Lycka till.
- Överste, det är TJ, kom in? - Fortsätt.
- Har de gett sig iväg? - Ja. De har väldigt kort tid.
- Har du tid att prata privat? - Jag är på väg till Volker-
-för att prata om att få igång upp- laddningsplattorna. Kan det vänta?
Greer! Kom igen, kompis! Greer!
Aj, vänta, vänta, vänta!
Sluta, sluta! Sluta att flytta stenar.
Vi måste härifrån.
Jag såg stenarna komma ner. Det...
Han skulle vilja att vi kom ut levande, om det inte fanns nåt hopp för honom.
Säger du det för att vi måste härifrån?
Sätt fart. Ge mig en sekund här. Bara...gå.
Greer?
Jag är ledsen.
Sätt fart, det här är på väg ner.
- Snälla. Pojken måste äta. - Du går inte i närheten.
- Du måste släppa ut honom. - Jag behöver inte göra nånting!
- Mamma? - Pojken måste lära sig.
Hallå!
Hallå, kan nån höra mig!? Jag är här!
Scott det är Greer, kom in.
Kom in...
Skalvet har åtminstone slutat.
Vi har nog kommit tillräckligt långt bort från raset.
Jag går.
Klart.
Han har inte alltid varit sån.
Det säger du alltid.
Han var en bra man, en bra far.
- Du var för ung för att minnas. - Jag hatar honom.
- Det är inte hans fel. - Jag bryr mig inte.
Du måste vara stark. Jag vet att du har det i dig.
Han behöver oss båda.
Ingen annan kommer att ta hand om honom.
- Vi måste sticka. - Vart?
Långt bort. Vi måste härifrån.
- Vänta lite, Eli. - Vadå?
Vi kanske ska stanna här och vänta.
Om det går att sammankoppla oss med Destiny, skickar Young folk efter oss.
- Vi kanske ska vänta här. - Vi vet inte hur länge Destiny är kvar.
Om stoppet är kort hinner de inte hit, och sen...tillbaka till Destiny?
Vi måste chansa.
Okej, ring upp.
Det är svårt att se.
Det ser ganska dimmigt ut, men allt annat är bra.
Det är säkert.
Hoppa ur.
- Hoppa ur. - Jag har inga pengar.
Det är nog lika bra det här nere.
Matt?
Det tar en minut för portlistan att uppdatera sig.
- Destiny syns väl inte i ultrafart? - Nej.
Bör vi inte stanna längre på planeterna? Vänta och se om den dyker upp?
Om den inte är i ultrafart då, men en planet härifrån?
Jag visste att det var en dålig idé.
- Skulle vi inte sluta vara så negativa? - 10 minuter.
Vi ger varje planet...
- Hörde ni det? - Klart att vi hörde.
- Ring porten. - Jag ringer.
- Ring fortare. - Jag ringer ju!
Eli!
Herre...
Mamma!
Vi måste sticka! Vakna!
Du skulle låtit mig brinna.
Det är vackert.
Inte för att jag vill vara här en längre tid, men det är en otrolig syn.
- Ja. - Det här är vår tionde planet.
- Knappt en och en halv timme kvar. - Det är mer komplicerat än jag trodde.
Vem trodde att Destiny struntade i så många portar?
- Ta sig tillbaka borde ju gå fortare. - Ja.
Vi har extra kinon. Vi delar upp oss och täcker fler planeter.
Håller med.
Vi hittar dem. Vi behöver bara lite tur.
Jag är rädd för att jag inte tror på det där.
Då tar du en grupp och jag tar den andra?
Bränderna... De fanns överallt.
Oljan brann hett. Vi glömde hur frisk luft kändes att andas in.
Emfysem, astma, bronkit. De sa att ingen av killarna som släckte visade symptom.
Kom igen... Köpte du det? Hur kan det vara sant? Det brann överallt...
Han är ett levande helvete. Skickad av djävulen för att tortera mig för evigt.
Lite hudirritation, sa de. Kliar lite på armen.
FDA godkände det, fast det inte hade gått igenom några större tester.
Det fanns inga biverkningar. De sa att det var kriget. Inte vaccinet.
Mellan 1998 och 2000, lades 20 000 soldater in efter att de fått vaccinet-
-trots att de aldrig hade blivit grupperade i utlandet.
Pentagon rapporterade aldrig det till kongressen!
Det var trots allt inte lika illa som sandflugorna. De kröp in under skinnet.
De bar på alla slags sjukdomar. Såna man inte ens kan uttala.
Stridsvagnsbomber. Utarmat uran. Jag lastade sånt krigsmateriel.
Inget farligt med det. Vad tror du? 18 000 gånger.
I två år gick de där larmen. Det är inte senapsgasen, aldrig senapsgasen!
Det var cigaretterna. Deodoranten! Kan du fatta det?
Kronisk trötthet, tappad muskelkontroll, huvudvärk, yrsel, minnesförlust-
-andningsbesvär, hjärncancer... - Jag ska döda honom.
- Göra slut på hans lidande. - Det var kriget!
Det var inte bränderna. De fanns överallt. Tjock svart böljande rök.
Kriget gjorde att han inte kan andas.
Du, TJ... Jag är ledsen. En sak blir en annan-
-och 5 minuter blir... - Jag är gravid.
Du är gravid...
Hur långt är du gången?
Runt 22 veckor.
Det är ditt - vårt.
Ett barn...
...på det här skeppet...
Jag ska behålla det.
Nej, jag sa inte... att du inte skulle göra det.
Vad säger du då?
Vi ska få det här att fungera. Det ska vi.
Okej?
- Vi har ett problem. - Vad?
Enligt kinon är atmosfären giftig på planeten vi skickade den till.
- Vi kan inte gå igenom. - Då kan vi inte hämta kinon.
Och då vet vi inte om nästa adress är säker.
- Ring en annan. - Men jag sa just att...
- Vi kan inte stanna här, eller hur? - Nej, men jag...
Stanna ni, jag går. Jag meddelar om det är säkert.
Stannar vi här, dör vi ändå. Ring en annan.
- De lämnade dig. Övergav dig. - De gjorde vad de var tvungna till.
- De trodde att jag var död. - Ingen kommer att rädda dig.
Ingen bryr sig. I slutändan är det bara du.
Du själv.
Doktorn säger att han har en infektion i hjärnan.
Det finns inget de kan göra för honom.
Jag har tagit värvning.
Varför gjorde du det?
- Jag fick inget stipendium. - Men du jobbade så hårt.
Jag var inte tillräckligt snabb.
Du sa alltid att det inte var hans fel.
Hans val var inte fel. Han ville bara bli någon.
Jag vill bli någon.
Du har inget att bevisa för nån. Du lät inte honom förändra dig.
- Inget kan skada gnistan Gud gav dig... - Jag måste använda den.
Inte sant?
För att göra nån skillnad.
Du kan fortfarande ändra dig.
Det gör jag inte
Okej, jag mår bra. Det är kallt och mörkt...
Men jag kan andas, och det finns inga galna dinosaurier.
Inte än i alla fall. Kom igenom.
Det är vackert på nåt sätt.
Ibland firade vi jul i en stuga i Vermont.
Fantastiskt... En planet på andra sidan universum påminner dig om Vermont.
Då kör vi. Nästa uppsättning med adresser.
- Herregud... - Vad?
- Jag känner igen den här. - En vi redan har varit på?
- Inte nyligen. - Det är inte bra.
Det är den med rymdskeppet. Planeten som Rush lämnades på.
Vi har färdats åt fel håll.
- Vad gör vi nu? - Kan vi gå tillbaka i våra spår?
Vänta...
- Nej. Vi bör gå till den planeten. - Varför?
Även om vi går tillbaka och försöker igen, trevar vi i blindo.
- Rush startade ju datorn på skeppet. - Ja, och lockade dit utomjordingarna.
Under den korta tiden han var där fick han information om galaxen-
-och var stjärnportarna finns...
Om jag också kan göra det... behöver vi inte irra runt.
- Vi kommer att få en karta. - Okej, men rymdvarelserna då?
- Tro mig, du vill inte vara fånge där. - Jag inser att vi har lite tid.
- Vi måste in och ut snabbt. - Om de inte är där nu.
Löjtnant.
Jag hoppas att det här är en bra idé.
Okej, kom igen.
Eli? Den här då?
- Antar att vi är på rätt ställe. - Ja, jag såg inga andra rymdskepp.
- Kom igen, klockan går. - Jag vet.
15 minuter.
- Var fick du det numret ifrån? - Jag gillar det.
- Det här är ett främmande rymdskepp. - Exakt. 15 minuter, det är allt.
Slutdiskuterat.
- Bra jobbat, löjtnant. - Tack, sir.
- Hört nåt från Rush? - Inte än.
- Jag är glad att du är tillbaka. - Ja, sir.
Sergeant?
De trodde att jag var död. Jag tror inte att de hade lämnat mig annars.
Jag hoppas bara att det valet inte betyder att vi har förlorat dem.
Jag fattar ingenting av det här.
- Tiden är slut, vi måste iväg. - Inte än.
- Vänta. - Du sa precis att du inte fattade nåt.
Backa.
- Vad menar du? - Skärmarna, backa.
Där! Välj den.
- Där är den. - Hur visste du det?
- Jag vet inte. - Kan du läsa det här?
- Nej, jag bara... - Vet vad det betyder?
Kan du använda det för att få oss tillbaka till Destiny?
Ja... Ja.
Jag tror det.
- Men vi måste skynda oss. - Varför?
Om jag avläser det här rätt, är Destiny på väg att lämna galaxen.
Är vi inte tillbaka innan dess, får vi stanna för alltid. Slutspelat.
Fem minuter.
- Fanns det ingen snabbare väg? - Nej.
Om jag har rätt bör den här planeten vara... Där är den!
- Destiny! - Ring!
- I sista minuten. - Inkommande maskhål.
- Det var nära. - Greer?
De andra är inte med honom.
- Vad hände? - Jag vet inte.
Den kopplade inte. Jag vet inte varför!
- Var är de då? - Ring upp den igen!
- Vad hände? - Jag sa att jag inte...
- Gode Gud... - Vadå?
- Adressen försvann. - Hur kan den bara försvinna?
De hoppade.
Vi missade det.
Vi måste precis ha...missat det.
Så är det.
Det är över.
Jag försöker fortsätta för Eli. Jag tror att det är viktigt.
Jag vet att du har genomgått en massa. Jag behöver bara ett par minuter.
Vad hände på planeten?
Folk kommer att vilja höra din berättelse.
Kanske en annan gång.
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND www.SweSUB.nu