Lilla flickan?
Jag är polis. Lilla flickan?
Var inte rädd.
Lilla flickan.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Incubator och Robfors
www.SweSUB.nu - De levande döda
Vet du skillnaden mellan män och kvinnor? Allvarligt.
Jag har aldrig träffat en kvinna som vet hur man släcker lyset.
De tror lampknappen bara funkar på ett sätt - på.
En blind tycker det är för skarpt.
Jag svär att alla fruntimmer är likadana.
Man kommer hem, varenda lampa är på.
Jag fungerar annorlunda så jag måste gå genom huset-
-och släcka alla lampor som bruttan har tänt.
Lyssna på Pastor Shanes predikan.
Och samma brud gnäller över den globala uppvärmningen.
Då citerar Pastor Shane från Grabbarnas Gospel:
"Raring. Om du och alla andra som har pattar kunde lära sig"-
-"att knappen funkar åt två håll, kanske vi inte skulle ha global uppvärmning".
Det är den artiga versionen.
Fast ändå får jag en blick av avsky och exorciströsten dundrar ut.
"Du låter precis som min farsa."
"Tjatar alltid om elräkningen. Tjatar alltid om att släcka lamporna."
Vad jag vill säga då är: "Har du hört det här i hela ditt liv"?
"Men ändå är du för pantad för att lära dig hur man slår av lampknappen?"
Jag säger inte det, men...
- Det skulle vara illa. - Jag kör den artiga versionen.
- Hur är det med Lori? - Bra. Hon kan släcka lampor.
- Det är jag som glömmer av det ibland. - Det var inte så jag menade.
- Vi hade ingen bra kväll. - Jag försökte roa dig med min predikan.
- Det minsta du kan göra är att prata. - Det säger hon jämt: "Prata".
Man kan tro att jag är den mest tystlåtna hon känner.
Berättar du hur du tänker?
Låter du henne veta hur du känner och så?
Saken är den...
...när jag väl pratar blir hon otålig, som om hon egentligen inte ville höra.
Det är som om hon är förbannad på mig och jag vet inte varför.
Det är sånt alla par går igenom. Det är en fas.
Det sista hon sa imorse var: "Jag undrar om du ens bryr dig om oss".
Hon sa det så vår son hörde.
Tänk dig att behöva fundera på det i skolan.
Skillnaden mellan mÃ¤n och kvinnor?
Jag skulle aldrig sÃ¤ga nÃ¥t sÃ¥ elakt till henne.
Speciellt inte framför Carl.
Alla enheter. Biljakt pågår. Lindon county begär lokal förstärkning.
Landsväg 18 syd, GTAAD W217 243.
Iakttag extrem försiktighet.
De misstänkta är två vita män.
De har skjutit mot polisen. En polis är skottskadad.
Enhet 1, enhet 3. 2 km väst om I 85-
-vi kopplas ihop med Lindon Countys radio.
Uppfattat. Vi är fem minuter bort.
Enhet 1, enhet 3, vi är 10-97 på kod 100.
Landsväg 18, iakttag försiktighet.
De verkar jaga idioterna upp och ner för varje tvärgata vi har.
Tror ni det kommer med på "World's Craziest Police Chases"?
Fokusera dig och se till att du har en kula i loppet och att den är osäkrad.
Skulle vara ganska häftigt att få vara med i ett sånt tv-program.
Herrejävlar...
- Pistol! - Lägg ner vapnet!
- Rick! - Jag mår bra!
Jag såg att du blev träffad, det skrämde skiten ur mig.
Mig med. Kan du fatta att den jäveln sköt mig?
- Vi fixar en ny väst till dig. - Ja.
Säg ingenting till Lori. Förstått?
Rick! Nej!
Han är skadad. Få hit ambulansen! Säg att en polisman är skjuten!
Titta på mig. Håll ut.
Jag är här, håll ut.
Tjena, polarn. Vi är kvar här.
Jag är ledsen. Jag vet att jag säger samma sak varje gång.
Alla bidrog till de här.
De ville att jag skulle hälsa. De hoppas att du snart är tillbaka.
Linda och Diane valde de här. Du anade säkert det.
Jag ställer dem på bordet.
Vasen var speciell. Erkänn att du snodde den av din farmor.
Jag hoppas du lämnade hennes skedsamling ifred.
Shane?
Är du på toan, Shane?
Syster, hjälp mig!
Syster! Hjälp!
ÖPPNA INTE DÖDA HÄR INNE
Lori?
Lori!
Carl!
Lori! Carl!
Lori! Carl...!
Är det på riktigt? Är jag här?
Vakna...
- Pappa, pappa! - Carl... Jag hittade dig.
Jag fick den jäveln, pappa! Jag ska slå ihjäl honom!
- Sa han nåt? Jag tyckte han sa nåt. - Han kallade mig Carl.
Du vet att de inte pratar. - Varför har du bandage?
Vad har du för skada? Svara mig, för fan!
Vad är det för skada? Berätta, annars dödar jag dig.
Jag bytte bandaget. Det stank.
- Vad var det för sår? - Skottskada.
Nåt mer?
Räcker det inte med skottskada?
Jag frågar, du svarar. Det handlar om vanligt hyfs.
Blev du biten?
- Biten? - Biten, tuggad, riven?
Nej, jag blev skjuten så vitt jag vet.
Låt mig bara...
Han är svalare. - Febern borde ha dödat dig nu.
- Jag tror inte jag har nån. - Det hade du märkt direkt.
Titta noga. Se hur vass den är.
Försöker du med nåt, så dödar jag dig med den.
Kom upp när du kan.
Kom.
- Det är Fred och Cindy Drakes hus. - Jag har aldrig träffat dem.
- Jag har varit här. Det är deras hus. - Det stod tomt när vi kom hit.
Låt bli. De ser ljuset.
Det är fler än vanligt utanför. Jag skulle aldrig ha skjutit i dag.
Ljudet drar till sig dem. Nu är de överallt.
Dumt att använda pistolen.
- Det hände så fort. Jag tänkte inte. - Du sköt en man i dag.
- Va' ingen man. - Vad sa du nu?
- Det var ingen man. - Du sköt honom. Här utanför. En man.
Du behöver glasögon. Det var en vandrare.
Sätt dig innan du ramlar omkull.
Varsågod.
Pappa. Bordsbön.
Ja...
Vi tackar dig, Fader, för maten och Din välsignelse.
Vi ber Dig vakta över oss dessa vansinniga dagar. Amen.
- Vet du ens vad som pågår? - Jag vaknade upp på sjukhuset i dag.
Jag kom hem. Det är allt jag vet.
- Men du känner till alla döda? - Ja, jag såg många såna.
- Ute på lastbryggan, på lastbilsflak. - Nej, inte de som de lyckats få ner.
De som de inte fick ner - vandrarna.
Som den jag sköt i dag. Han skulle försökt att äta dig.
Jag förstår hur det måste låta om det är första gången du hör det.
- Är de där ute nu? - Ja. Ibland är de mer aktiva på natten.
Det kan vara att det är svalare. Eller att jag avfyrade vapnet.
Men vi är säkra bara vi är tysta. De är nog borta tills i morgon bitti.
En sak vet jag säkert... Bli inte biten.
När vi såg ditt bandage blev vi rädda.
Bett dödar dig. Febern bränner upp dig.
Men efter ett tag...
...så kommer du tillbaka.
Jag har sett det ske.
Så ja...
Är Carl din son? Han sa hans namn i dag.
- Han är lite yngre än din pojke. - Är han med sin mamma?
Jag hoppas det.
- Pappa? - Ja?
Frågade du honom?
Din skottskada... Min pojke tror att du är en bankrånare.
Ja... Det är jag. Dödlig som få. Sheriffens ställföreträdare.
Allting är bra, pappa är här.
En måste ha stött till en bil. Det har hänt förut.
Larmet gick i några minuter.
Släck lampan, Dwayne.
Det är den blåa bilen. Samma som förra gången.
Vi klarade oss nog.
- Lockar det inte hit fler? - Vi kan inget göra åt det nu.
Vi får vänta tills imorgon bitti.
- Hon är här. - Titta inte. Gå bort från fönstren.
Iväg sa jag! Kom igen!
Var tyst.
Allting är bra. Gråt i kudden.
Hon... dog på sängen i det andra rummet.
Det fanns inget jag kunde göra. Febern gjorde henne otroligt varm.
Jag skulle ha dödat henne...
Vet du vad... Jag fixade det inte.
Hon är mitt barns mor.
Är det säkert att de är döda? Jag är tvungen att fråga en gång till.
Jadå. Förutom nåt i hjärnan. Därför måste man träffa dem i huvudet.
- Är allt väl? - Jag kommer strax.
Min fru och barn lever. De var det när de gav sig av.
- Hur kan du veta det? Med tanke på... - Jag hittade tomma lådor i sovrummet.
De packade med sig lite kläder.
Du vet väl att vem som helst kan ha stulit kläderna.
Ser du de inramade fotona på väggarna?
Inte jag heller. Tror du att nån tjuv skulle ha tagit dem med?
Mina fotoalbum, familjebilder, allt är borta.
Fotoalbum...
Min fru gjorde samma sak...
Här packar jag överlevnadsutrustning och hon tar med sig fotoalbum...
- Jag slår vad om att de är i Atlanta. - Det stämmer.
- Varför har de gett sig av dit? - De meddelade om en flyktingförläggning.
Beskydd av militären, mat och skydd. De bad människor att ge sig av dit.
Sen ligger sjukdomstället där.
Smittskyddsinstitutet. De jobbade visst på att lösa det här.
Gasen och strömmen har varit borta länge.
Stationen har sitt självförsörjande system.
Det fungerar fortfarande.
Herre min Skapare. - Visst känns det bra?
Dwayne... Omklädningsrummet är där borta.
- Vad sa du, Dwayne? - Tack så mycket.
Atlanta låter schysst. Det är i alla fall säkrare.
Vi var på väg dit. Men det blev helt galet...
Paniken... Man kunde inte visa sig ute längre, och sen...
Min fru kunde inte resa så vi var tvungna att gömma oss.
När hon hade dött...
...fortsatte vi att gömma oss. Vi vågade inte ta oss nånstans.
Planerar ni att gå vidare?
Vi är inte riktigt redo än.
- Mycket saknas. - Får jag lära mig att skjuta, pappa?
Jadå. Du ska få lära dig att respektera vapen.
Precis. Det är ingen leksak.
Du måste mena det om du skjuter. Kom ihåg det, Dwayne.
Här. Ta för dig.
Ta den. Det är inget märkvärdigt men siktet är inställt.
Spara på ammunitionen. Man gör slut på den fortare än man tror.
Dwayne. Ta den här till bilen.
- Vill ni inte följa med? - Om några dagar...
...så vet Dwayne hur man skjuter och jag är mer träffsäker.
Jag sätter på min radio några minuter varje dag vid gryningen.
- Tror du att de är här? - Jag har inte råd att tänka annorlunda.
En sak bara. De kanske inte verkar vara mycket till världen ensamma...
...men är de flera stycken. Då är det bäst att du passar dig.
Du är en bra man, Rick. Hoppas att du hittar din fru och son.
Vi ses, Dwayne. Ta hand om farsgubben.
Leon Bessi?
Jag gillade aldrig honom. Slarvig och dum, men...
...jag kan inte lämna honom så här.
- Du vet väl att de hör skotten? - Då har vi redan åkt.
Läs dina serietidningar ett tag. Pappa är på övervåningen.
- Pappa? - Allt är lugnt! Stanna där nere!
Visa dig, älskling.
Jag är ledsen att du råkade ut för det här.
Kom igen!
Sänder på nödfrekvensen. Jag närmar mig Atlanta på väg 85.
Om nån hör det här så svara.
Hallå? Kan nån höra min röst?
Är det nån där ute? Kan nån höra mig så svara.
Kan ni höra min röst? Hallå? Kan nån höra min röst?
Hallå?! Vi kan höra dig.
Om nån hör mig så svara. Sänder på nödfrekvensen.
Jag närmar mig Atlanta på väg 85. Om nån hör det här så svara.
Vi är precis utanför staden. Fan också. Hallå?
Han kunde inte höra mig.
Kom igen, min son. Du vet hur man använder radion.
Hallå? Är personen som sände fortfarande där?
Det här är konstapel Shane Walsh som sänder till en okänd man, snälla svara.
Han är inte kvar.
- Det finns andra. - Därför lät vi radion vara på.
Jag har sagt att vi ska sätta upp en skylt vid väg 85 som varnar folk.
- De vet inte vad de har att göra med. - Vi har inte tillräckligt med tid.
- Vi måste ta oss tid. - Vi har inte råd med det.
Vi överlever dag för dag.
- Vem skulle vi skicka då? - Jag kan göra det. Ge mig ett fordon.
Ingen ger sig av ensam.
Ja, sir.
Slå dig ner. Det ordnar sig.
Är du förbannad på mig? Det kommer inte att förändra nåt.
Jag tänker inte försätta dig i fara. Vill du slå till mig...
...så är det bara att ta för dig. Jag står här.
Du kan inte bara dra så där utan att tänka efter.
Du kanske inte vill det för vår skull. Men...gör det för honom.
Den pojken har varit med om för mycket och han ska inte förlora sin mor också.
- Okej? - Visst.
Menar du vad du säger?
Det var väl inte svårt.
Mamma?
Läget, grabben? Hon är därinne.
Jag vill inte att du ska oroa dig. Mamma tänker stanna här.
- Gör klart det du höll på med. - Okej.
Hallå?
Det är en poliskonstapel här.
Kan jag låna lite bensin?
Hallå?
Är det nån hemma?
MÅ GUD FÖRLÅTA OSS
Lugn och fin. Jag tänker inte skada dig.
Jag tänkte komma med ett förslag.
Det är inte långt till Atlanta. Det är säkert där.
Mat, skydd, människor och andra hästar slår jag vad om.
Hur låter det? Så ja. Duktig ponke.
Duktig ponke. Följ med mig.
Nu tar vi det lugnt. Jag har inte ridit på väldigt länge.
Lugn, ponken!
Kom igen.
Lugn. Det är bara några få. De är inget att bry sig om.
Lugn...
Herregud...!
Lori, Carl, jag är ledsen.
Du, där...
...korkskalle.
Du i stridsvagnen. Är det mysigt därinne?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Robfors och Incubator
www.SweSUB.nu - De levande döda