I ett land av myter och en tid av magi.
Vilar ett kungadömes öde på en ung mans axlar.
Hans namn... Merlin.
Halt! Stanna där du är.
- Var är du på väg? - The Seas, i Meredor.
Vad är i vagnen?
Lady Morgana...
- Är du okej? - Ja. Tack. Men vi måste skynda oss.
Natten är nästan över oss och vi har fortfarande långt att gå.
Merlin.S04E01. The Darkest Hour. Del 1
Svensk text: Engeln29 - SweSUB.nu -
Ursäkta!
- Vad gör du i mitt kök? - Prinsens skjorta...
Håll dina smutsiga fingrar från min mat, Förstår du?
- Du kan försöka med lite salt. - Arthur kommer att döda mig!
Låt oss se.
- Du har varit med om värre, Merlin. - Han behöver den för ikväll.
Med dina talanger kommer du nog på nåt.
- Du är klädd! - Ja, Merlin. Jag är inte en idiot.
- Är du säker på det? - Ursäkta?
- Det är bara det att... - Merlin! Jag försöker skriva ett tal!
- Vill du ha hjälp? - Nej.
Du vill inte ha det här då? Jag jobbade hela natten med det.
- Vad tycker du? - Det behöver en putsas till.
Jag ska lägga det till listan.
Merlin, inte många tjänare får chansen att skriva prinsens tal.
Tydligen är ett tack, för mycket.
De välsignades ö.
Du vet var vi vill åka.
Ni har inte ätit, Sire? Sire?
- Det gör ingen skillnad. - Inte säkert det nånsin gör det...
...men det ger honom iallafall ro.
Ett år sedan, Morgana förrådde honom.
Hans hjärta är krossat och hans ande är borta.
Är du med på festen i kväll?
Jag tror inte det. Jag måste vara hos kungen.
Du är mycket bra för honom, Gwen.
Jag gör det inte för honom. Jag gör det för Arthur.
Rapporterna är sanna, sire. Vi träffade Morgana på slätterna i Denaria.
- Var hon ensam? - Det var nån annan där.
- Morgause? - Jag är inte säker.
- Jag skickar ut patruller i gryningen. - Tack, Agravaine.
Sire... hennes makt har vuxit. Sir Bertrand och Sir Montague är döda.
Håll mig informerad om utvecklingen.
I månader, inget. Varför nu?
Hon kunde inte gömda sig för alltid. Idag, imorgon, har det betydelse?
Vi får inte leva i rädsla, Arthur. Camelot är stark. Om Morgana agerar...
...är redo för henne.
Du har rätt, förstås.
Jag vet inte hur jag klarat de senaste månaderna utan dig.
Tack, farbror.
Jag gjorde ett löfte till din mor... att alltid att finnas där för dig.
Samhain... Det är tiden på året då vi känner oss närmast våra förfäders andar.
Tiden att minnas dem vi förlorat, och fira deras bortgång.
Samhain är snart här. Vi måste skynda oss.
- Jag kan inte göra det här. - Syster...
komma ihåg vad jag har sagt. Det är enda sättet.
Det du är på väg att göra nu, kommer påverka alla... även dig.
Men viktigast av allt, det bringar våra fiender på knä.
Du måste vara stark, kom ihåg det.
Var inte rädd.
Jag tillhör inte lägre den här världen. Det finns inget kvar för mig här nu.
Snälla, syster...
...låt mitt avsked bli min sista gåva till dig.
För kungen!
Kungen..! Kungen..!
Emrys... Emrys... Emrys...
- Vem är ni? - Cailleach, portvakt till andevärlden.
Du har öppnat slöjan mellan världarna.
Dorocha. Rösterna av de döda, mitt barn, liksom de döda är de otaliga.
Du har rätt att vara rädd, Morgana.
Fienden kommer sörja den här dagen...
...och alla förstörelsen det medför, men du måste se upp.
Att riva slöjan mellan världarna har skapat en ny värld...
Du kommer inte gå igenom den ensam.
Den de kallar Emrys kommer att gå i din skugga.
Han är ditt öde... och han är din undergång.
- Vad hände? - Jag vet inte.
- Jag har aldrig känt nån så kall förr. - Kommer han att bli bra?
Jag behöver hagtorn att öka blodflödet och filtar, massor av filtar.
När hon talade... hennes röst kom som ur jordens djup.
Hennes ögon...
...de var så ledsna. Så mycket smärta i dem.
Vem är hon?
Cailleach... portvakt till andevärlden.
Varför var hon där?
Det var tolvslaget på Samhains natt.
Den tid då slöjan är tunnast. Det kan inte vara en tillfällighet.
- Varför var jag ensam om att se henne? - Du har stor kraft, Merlin.
Inte ovanlig vision för nån så begåvad.
Du förstår inte. Det var inte en vision. Hon visste vem jag var.
Hon kallade mig, Emrys.
- Vad är det? Vad betyder det? - Jag är inte säker.
Om nån öppnat slöjan mellan världarna... Gud hjälpe oss alla.
Merlin!
- Merlin! - Vad?
- Merlin! - Det är inte jag.
Ursäkta mig, sir.
Ni behövs omgående i rådskammaren.
- Vad har hänt med henne? - Hennes by attackerades.
- Av vem? - Det är inte helt klart, sir.
- Vad heter du? - Drea.
Drea... Jag är Arthur. Var inte rädd.
Berätta vad som hände.
Min mor, min far, min lilla syster... de är...
Det är ingen fara. Det är okej.
Nån attackerade dem? Vem?
Det fanns ingen... bara... konturer.
- Du såg inte deras ansikten? - De hade inga ansikten.
Som jag sa. De var där... men de var inte där...
De var så snabba...
Det var som om de inte var verkliga. Men... de måste ha varit det.
Jag kunde höra folk som skrek, sedan...
...tystnad.
De var alla... döda.
Tack.
- Var är den här byn? - Howden, i öster av Vita bergen.
- Inte mer än en halv dags ritt. - Klargör männen.
- Merlin... du behöver din snuttefilt. - Vad menar du?
Du gör mig nervös.
- Det är en häst. - Den kanske kände nåt.
- Ja, att du är en dyngstör. - Det är mitt ord.
Ja, och det passar dig perfekt.
Det är för tyst.
Ursäkta.
Här!
Du såg den?
Vi... bokstavligt talat, jagar skuggor.
Kom igen.
Merlin!
- Vad hände? - Min magi...jag kunde inte använda den.
- Det är nåt där ute. - Såg du den?
- När den såg ljuset, flydde den. - Ta hästarna.
Det är inte nåt du kan jaga eller döda.
Vi måste härifrån.
Gwen! Varna Gaius. Det finns fler offer vid västra porten.
- Gaius. - Merlin..!
Du såg dem?
Här, hjälp mig. Ge mig lite mer lakan.
Merlin?
Min magi är värdelös mot dem. Jag försökte.
Jag har aldrig känt mig så maktlös.
Någonting djupt inne...
...när det kom efter mig, kände jag den där tomheten...
Jag kunde inte andas...
- Jag är rädd. - Merlin. Det är okej.
Det är inte ditt fel.
Vi har fått 50 dödade, kanske mer. Främst i nedre staden.
- Finns inget sätt att bekämpa dem? - Nej, vårt enda vapen är facklor...
...ljuset dödar dem inte, det stöter bara bort dem.
- Vad är de? - Dorocha, sire. De dödas andar.
På Samhains natt, i tiden av den gamla religionen...
...utförde de höga prästinnorna ett blodsoffer och frigav dem.
- Vem skulle göra en sån sak nu? - Morgana.
- Ser du hennes inblandning i det här? - Hon var på väg till De välsignades ö.
Hur besegra vi dessa varelser?
Jag vet inte, sir. Ingen dödlig har överlevde deras beröring.
- Jag trodde jag såg nåt. - Vad var det, en spindel?
Plocka upp den bara!
- Vill du att en av pigorna gör det? - Det är inte ett skämt!
Här.
Du ser, Merlin, Jag blir aldrig som du. Aldrig låta mig ses så ryggradslös ut.
Du ser jag är annorlunda. Kan aldrig låta mig ses hjärtlös.
- Vad? - Ja... tanklös då.
- Aldrig. - Definitivt humourlös.
Det är för att du inte är rolig!
Är du inte rädd?
Jo det är jag, Merlin.
Kanske mer än du.
Det är ingen fara. Det är ingen fara, du är säker nu.
- Tack. - Du kunde väl inte få all ära?
De kommer från hela kungariket. Kommer till Camelot för skydd.
- Och vi kommer ge det till dem. - Vi kan inte hysa dem alla..!
- Vi måste försöka. - Hur? Går inte leva så här för alltid.
Varelserna måste besegras på nåt sätt.
Nåt finns väl i dina böcker, Gaius? Det enda är ett sätt att bekämpa dem.
Jag befarar att Dorocha inte kan besegrades av svärd och pilar, sir.
Har jag rätt att slöjan mellan världarna rivits, finns det bara en väg för oss.
Resa till De välsignades ö och laga den.
- Hur gör jag det? - Jag är inte säker...
...men för att öppna den krävdes ett blodsoffer att befästa det.
Så det krävs nog ännu ett.
Vi rider innan skymningen.
Vem blir offret?
Om mitt liv kan rädda folket i Camelot, då är det vad jag måste göra.
- Min dam. - Min herre.
Hoppas du kommer med goda nyheter.
- Berätta. - Kungariket är nere på knä.
- Så hemskt! - Verkligen.
- De fattiga människor då? - Flera faller varje natt.
- Vad skamligt. - Arthur avser att besegra varelserna.
- Omöjligt. - Han beger sig mot De välsignades ö nu.
Om Dorocha inte dödar honom på vägen, ska vårt modiga lamm offra sig själv...
...för att reparera slöjan.
Nåt som bekymrar dig... Morgana?
Nåt som Cailleach sa. Hon talade om nån som kallades, Emrys.
- Nämnde honom som min undergång. - Din undergång! Vad menade hon?
- Jag vet inte. - Morgana, vi borde fira.
Arthur dör inom en vecka och lämnar tronen till den rättmätiga arvtagaren.
Det är mycket jag måste tacka dig för. Du har lärt mig så mycket.
Men mest av allt har du lärt mig... vad det är att vara en prins.
Hoppas du blir stolt över mig den här gången.
- Lämna mig inte. - Jag måste, far.
Snälla...
Lova att du passar på honom när jag är borta.
Vad är det?
Du behöver inte gå.
- Det måste jag. - Snälla, Arthur, var försiktig.
Du är värdefull... inte bara kungariket.
- Le. - Jag kan inte.
Kommer du ihåg... första gången jag kysste dig?
Så där ja. Det är minnet jag vill ta med mig.
Här. Den bär det kungliga sigillet. I min frånvaro ansvar du för kungariket.
- Din far då? - Skulle han dö, övertar du tronen.
- Arthur... - Du är den enda jag litar på, farbror.
Jag ber dig, för Rikets skull, måste det finnas ett annat sätt.
Jag har bestämt mig.
Jag är bara tacksam att du är här.
- Merlin... Vad gör du? - Det är mitt öde att skydda Arthur.
- Hur? Din magi är maktlös mot Dorocha. - Då offrar jag mig själv i hans ställe.
- Nej. - Mitt liv är utstakat genom ödet.
Om det här är vad som är tänkt...
Jag är inte rädd.
Jag dör gärna, Gaius, med vetskapen om att en dag...
...kommer Albion att leva.
- Gwen. - Kan du göra mig en tjänst?
Vad som helst.
Passa på honom. För honom hem.
Jag kommer skydda honom med mitt liv. Du har mitt löfte.
Tack.
Elyan, sköt hästarna, de behöver vatten. Jag behöver nån frivillig att samla ved.
Det gör jag.
- Du borde inte vara här, utan krafter. - Spelar ingen roll.
Du är ingen krigare, Merlin. Jag vill inte se dig sårad.
Om du reser på morgonen, täcker jag upp för Arthur.
Det är din skyldighet att skydda Camelot oavsett vad det kostar...
Det är min plikt att skydda Arthur.
Visst kan du förstå det?
Jag kan förstå det mycket väl.
Hjälp mig, Emrys, snälla!
Var det här verkligen vad du ville, Morgana?
Emrys!
Vi måste nå Daelbeth vid skymningen.
Avsittning! Hitta allt trä ni kan. Tänd upp eldarna.
Gå nu! Det är inte nog. spring!
- Det räcker inte natten igenom. - Håller området säkert en stund.
- Den sista. - Vi får dra lott om vem som får hämta.
- Jag går. - Behöver du hjälp.
Jag går med honom.
- Är du säker att du är rätt person? - Sedan när vet du hur man samla ved?
Merlin!
Spring!
- De borde varit tillbaka nu. - Nån måste gå och titta efter dem.
- Vi har bara en gemensam fackla. - Vem kommer?
Det är kallt. Känner inte du det?
Jag...
- Merlin, du är modigare än jag sagt. - Verkligen. Var det en komplimang?
Var inte dum.
Alla de saker jag mött... Jag var aldrig orolig för att dö.
Det ska du nog inte nu heller.
- Ibland förbryllar du mig. - Du har aldrig kommit underfund om mig.
Nej.
Jag tror det hade varit annorlunda, om vi hade varit goda vänner.
Ja.
Om du inte hade varit en så arrogant, pompös, skitskalle.
Vi kommer att besegra Dorocha. Det kommer vi göra, Arthur. Tillsammans.
Jag uppskattar det.
Du är en modig man, Merlin...
...mellan slagen.
Du vet inte hur många gånger jag räddat ditt liv.
Om jag nånsin blir kung, gör jag dig till hovnarr!
Mörkaste timmen är strax före gryningen.
- Känns ganska mörkt nu. - Det kan inte vara långt kvar nu.
Merlin, nej!
Vad hände?
Dorocha får inte stanna i denna värld. Den trasiga slöjan måste återställas.
Arthur kommer offra sig att läka slöjan. Jag måste ta hans plats.
Merlin, du får inte göra det här.
Svensk text: Engeln29 - SweSUB.nu -