Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Vi kommer att överleva. Vi kommer att ta oss hem.
Skeppet kom hit av en anledning!
Destiny drivs av själva stjärnorna.
Han och Young är inte överens. Jag vet inte vilket läger som är bäst.
Ska vi låtsas som om inget har hänt? Vi måste vara redo för nästa möte.
- För besättningens skull. - För besättningens skull.
- Pappa, nej, vänta! - Din far trodde på Ikarosprojektet.
- En son? Vad heter han? - Matthew.
De utforskade min hjärna.
Det är nåt jag helst inte vill tänka på.
Finns det en anledning att din radio är av?
Kunde du inte hitta ett städskåp?
Vad gör du?
- Jag borde gå. - Vad? Varför?
Jag kan inte göra detta.
Visst. Du säger det nu när du är klar.
Du visste vad vi gav oss in i.
Åt helvete med det. Jag tänker inte låta dig åsidosätta mig som du gjorde förut.
Ja, säger du det så.
- Flytta på dig. - Mig eller henne. Du kan inte ha båda.
- Jag sa aldrig att jag ville ha båda. - Mig eller henne, Matt...
Ut ur min väg.
Säsong 1 Episod 17 - Pain -
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern - www.SweSUB.nu
Dr Volker här. Är någon i gränssnittrummet?
Vad sägs om någon alls?
Hallå?
Någon?
- Mår du bra? - Ja, dörrkontrollen fungerar inte.
Nej, du behöver inte...
Dumma skepp.
- Var är alla? - Jag vet inte.
Rummet var tomt när jag kom hit. Kan jag hjälpa dig med något?
- Vad gör du? - Inget du behöver bry dig om.
Jag gillar att bry mig.
- Jag uppdatera bara personuppgifter. - I portrummet.
Young och Rush vet om det, om du vill prata med dem.
Det ska jag göra.
Greer...
...har du sett Matt?
Löjtnant James, det är överste Young. Svara.
- Ja, sir. - Du är sen med ammunitionsräkningen.
Löjtnant, vad gör du?
Ingenting, sir. Jag mår bra. Jag är...
Jag tappade bort tiden, men jag är på väg nu.
Klart slut.
Jag hörde att Young har blåst av sökandet efter Franklin.
Ingen letade egentligen efter honom. Han försvann ju bara.
Underligt.
Dunning...
...kom igen.
Vad i helvete?
Dr Volker?
Mår du bra?
Något konstigt pågår här.
Vad är det?
Du ser...trött ut. Du kanske ska gå och lägga dig.
Ja. Det kanske jag ska.
Matthew?
- Nicholas. - Hej.
- Är något fel? - Jag måste prata med dig, om nåt...
- Precis er som jag behöver träffa. - Överste.
- Stör jag? - Nej.
- Jag har inte varit i portrummet idag. - Sa han att det var tomt?
Enda person i rummet var Wray, som uppdaterade filer.
- Du sa att Rush och jag visste om det. - Nej, jag vet inget om det.
Och jag vet inte vad jag ska säga, mer än att han ljuger.
- Han har ingen anledning att ljuga. - Sergeant Greer har haft nåt emot oss-
-sedan första dagen vi kom ombord...
Sedan den dagen ni gjorde myteri. Jag kan förstå hans misstankar.
Jag var inte i portrummet.
- Hej! Mår du bra? - Du passerade inte nån i korridoren nu?
- Nej. - Åh, min...
Matt, vad hände?
Vi behöver hjälp i gymmet! Så många militärer som möjligt! Nu!
- Ta ut den! - Herregud!
Ta ut den! Ta ut den!
Han tror att en orm kryper under huden.
- En orm? - Han sa att den kröp under huden-
-men ingen såg någonting. Han flippade bara ut.
Jag hittar inget fysiskt fel på honom mer än såret han tillfogade sig själv.
- Har han uppträtt konstigt på sistone? - Nej, han har varit normal.
- Såvitt jag kan säga. - Okej, vi-
-behåller honom här, och låt mig veta när det lugnande medlet avtagit.
Jag vill prata med honom.
Ingen varning eller något? Blev han bara knäpp?
Han fick nån form av nervsammanbrott. Det var ganska läskigt.
Att riva sår på sina egna armar? Det är våldsamt.
Det stressade livet här, och att inte veta vad som dyker upp.
Konstigt att inte fler bryter ihop.
Jag är bara glad att han tog ut det på sig själv.
Och inte började skjuta folk.
Är du okej?
Hallå? Jorden till Greer?
Jag mår bra.
Jag har alltid trott att han skulle vara de första att bryta ihop.
Sergeant Greer?
Om du vill anklaga mig för nåt, träd fram. Du behöver inte spionera.
Vem pratar du med?
Tydligen ingen.
Nej.. Nej! Hjälp!
Någon hjälp mig, snälla! Ta mig härifrån!
Vänta! Ta mig härifrån!
- Var är hon? - Jag vet inte, sir.
Jag försökte anropa henne. Hon svarar inte.
Löjtnant James, kom!
Löjtnant James, det är överste Young. Svara.
James!
Jag är så ledsen.
Du kan inte vara verklig.
Varför lämnade du mig?
Löjtnant Scott.
- Ja, överste, fortsätt. - Jag behöver dig i sjukavdelningen.
- Hon tror att hon har dödat dig. - Du var i mitt rum.
- Du hallucinerar precis som Dunning. - Vad fan är det frågan om?
- Jag hittar inget fysiskt fel på någon. - Jag ser också saker.
Hallucinationer. Jag ser min son på skeppet.
Jag pratade just med honom.
Uteteamet. James och Dunning var utomvärlds med dig på sista planeten.
- Kanske de plockade upp någonting. - Vi har inte svalt nåt som...
- Det kan ha varit luftburet, eller nåt. - Korpral Barnes var också i uteteamet.
Det var dr Volker också.
- Hjälp! Snälla, någon hjälp mig! - Överste, vi har honom.
- Ingenting? - Nej.
- Inga konstiga saker i ögonvrån? - Förvirring?
Nej. Jag känner mig som jag brukar göra. Hungrig, trött, men jag ser inte saker.
Hon kanske är immun mot vad de andra fick.
Hennes symptom kanske tar längre tid att visa sig.
- Men fysiskt är de okej? - Så vitt jag kan se.
Han mår bra. Teamet sätts i karantän och kanske hallucinationerna isoleras.
- Om det inte går över och blir värre? - TJ hittar nog det. Hon är duktig.
- Finns det nåt jag kan göra? - Nej, jag meddelar alla.
Situationen är under kontroll, så det finns ingen anledning till oro.
- Så fort jag vet nåt... - Överste Young, kom!
- Ja, TJ. - Kan du komma till sjukrummet?
- Jag har upptäckt nåt. - Du ser?
Det är svårt att se, och därför missade jag det vid första undersökningen.
- Det ser ut som en fästing. - Ja, jag kollade de andra. Alla har en.
Alla utom korpral Barnes. Hon är ren.
- Välkommen till vår nya galax. - Orsakar fästingarna hallucinationer?
Jag vet inte säkert, men jag tror det.
De kanske sprutar in ett slags gift som påverkar hjärnans kemi.
Okej, jag vill ut. Snälla, ta mig härifrån.
- Jag vill ut härifrån, TJ. - Lugna dig, okej?
- Kan du ta bort den? - De liknar jordens fästingar.
Jag kan försöka ta bort dem på samma sätt.
Vill du vara först?
- Löjtnant Scott? - Vad hände?
Jag vet inte. Han kraschar. Sätt igång hjärt- och lungräddning.
Han andas.
Han är tillbaka.
Fick vi den? Fick vi bort den?
Den grävde sig in ännu djupare.
Hans puls är normal. Blodtrycket är stabilt.
Hör här...
- Är det omöjligt att ta bort dem? - Nej, men när jag försökte ta bort den-
-måste den ha släppt ut mer gift. Jag får komma på nåt annat sätt.
Sätt igång.
Hallå?
Hej, raring.
Det är okej. Det är verkligen jag.
Nej, du...är inte verklig.
- Chloe... - Gud! Det här händer inte.
Chloe.
Titta på mig.
Oavsett om jag är verklig eller inte, är du inte...
...åtminstone glad att få se din gamla far?
Jag har saknat dig, älskling.
Jag har saknat dig så mycket.
- Var vill du lägga dem? - Om vi gör det här, så kan vi...
- Vad pågår här? - Vad menar du?
- Vi bara pratar. - Om vad?
Är det nåt som oroar dig, sergeant?
Jag vet inte. Borde det göra det?
Om du har nåt att säga... så gör det nu.
Ni tar inte över det här skeppet igen.
- Vi har ingen avsikt att göra det. - Du är paranoid.
- Jag vet att ni har nåt på gång. - Och det har du bevis på?
Självklart inte.
Är vi klara?
Vi har inte haft nån tur än med att komma på hur vi kommer hem.
Gud vet om vi nånsin kommer att göra det.
Vi har kommunikationsstenarna. Jag använde dem för att träffa mamma.
Hur mår hon?
Stark...skör.
- Gör sitt bästa efter omständigheterna. - Hon är en kämpe, som du.
Ibland ser jag dig i mina drömmar. Men de slutar alltid likadant.
Jag försöker att ta mig igenom det här...
...men det blir bara så...
En sak i taget.
Kolla på den utsikten.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Jag har alltid drömt att du skulle leva ett liv med äventyr. Resa runt världen.
- Du sa det ofta. - Se på dig nu.
Seglar genom universum. Utforskar galaxer och planeter.
Du lever min dröm, tjejen.
- Vad har du? - Giftet vi tog ur varelsen.
Det fungerade som bedövning på Rush under operationen.
- Använder jag det på fästingen... - Bedövas den. Du hinner ta bort den.
Det är strålande.
- Han vaknar nu. - Vad hände?
Du fick en chock när vi försökte ta bort fästingen. Ta det lugnt.
Vi ska försöka bedöva den. Sen provar jag att ta bort den, okej?
Då tar jag en titt här.
- Den är borta. Fästingen. - Dog den bara?
Jag vet inte.
- Deras är fortfarande kvar. - Volkers också.
Kan den ha hoppat?
Ja, jag minns.
Jösses, det är så roligt. Det känns som det var evigheter sen.
Hej.
Vad gör du?
Vad är det?
Chloe?
- Jag mår bra. - Gör du? Det verkar inte så.
Min far är här.
Jag menar, jag... Jag vet att han inte är här. Jag bara...
Hallucinerar?
Det är verkligen konstigt. Han är så...
- ...verklig. - Ser du honom nu?
- Ja. - Var?
Jämte mig.
- Hej, mr Wallace. - Han kan inte höra dig.
Okej. Chloe...
Vi får ta dig till sjukrummet och låta TJ ta en titt...
Nej, jag vet redan vad som är fel. Det finns en fästing på mig.
Matt och hans team fick dem på den sista planeten. En måste ha hoppat på mig...
En utomjordisk fästing? Skojar du?
Den sprutar in ett gift som gör att man hallucinerar...
- Vi måste gå... - Nej! Nej, vänta!
- Det gör inte ont. - Det är inte det...
- Han skadar mig inte heller. - Han? Du menar din inbillade far?
Jag är inte galen. Jag vet vad som händer.
Jag vet att han inte är verklig, men jag kan inte...
Jag är inte redo för att förlora honom igen, okej?
- Du måste ta bort den. - Jag vet.
Bara...stå ut med mig, okej? Ge mig lite tid?
Jag ska gå till TJ snart, jag lovar.
Men just nu...
Berätta inte för nån. Snälla, Eli.
Hör här, sergeant, jag...
- Jag ser inget. Du är också ren. - Vad hände med den?
Gå till din hytt och stanna där. Det är bara en försiktighetsåtgärd.
- Cole kan ta över. - Jag mår bra.
Vi kollar upp varandra, och om jag får hallucinationer...
Chloe var här tidigare.
Jag går och letar efter henne.
Redo?
Mår du bra?
Överste Young, kom!
Överste Young, hör du mig?
- Eli... - Hej. Mår du bra? Jag hörde att du...
Jag mår bra. Har du sett Chloe?
Eli?
Ja.
Du måste följa med till sjukavdelningen. Fästingen kan ha hoppat över till dig.
- Har du sett nåt konstigt? - Nej, jag mår bra.
Chloe.
Hon ser sin pappa.
- Du måste till sjukavdelningen. - Jag behöver mer tid...
- Vi kan inte låta den vara kvar på dig. - Lämna mig inte.
Kom nu, Chloe!
Kan jag hjälpa dig med nåt, sergeant?
Börja med att ta bort det där flinet.
Vilket flin?
Det vore bra om du inte berättade lögner om mig till överste Young.
- Lögner. - Att jag skulle fingra på konsolerna.
Jag vet inte vad du håller på med, men...
Vad gör du?
- Där är den. - Varför måste du ta bort den?
- Den skadar mig inte. - Det vet du inte. Du hallucinerar.
- Vem vet vad den kan göra. - Det är för farligt att låta den vara.
Diskussionen är över. Ta bort den.
Hälsa din mamma att jag älskar henne. Att jag saknar henne.
- Jag älskar dig, pappa. - Jag älskar dig också, sötnos.
Du lever vår dröm. Kom ihåg det.
Överste Young, kom!
- Fortsätt, sergeant. - Vi har ett problem.
Civilisterna tänker ta över skeppet igen.
Jag följer efter Rush. Han och Wray tänker ta över skeppet.
Jag vet inte vilka som arbetar med dem, men vi måste mobilisera nu.
Sergeant, lyssna på mig. Gör inget. Jag pratar med dem.
- Tillstånd att använda dödligt våld? - Hörde du mig inte? Dra dig tillbaka.
Tillståndet beviljas. Använd alla medel för att stoppa dem.
- Det är uppfattat. - Kanalen kan vara avlyssnad.
- Gå till radiotystnad. - Ja, sir.
Bekräfta, Greer. Jag sa: dra dig tillbaka.
- Tror du att han också hallucinerar? - Alla fästingar är räknade.
Det kan ha varit mer än en fästing på er, när ni kom tillbaka.
Leta reda på Greer. - Vi måste undersöka alla på skeppet.
Sätt alla som är rena i karantän.
Sergeant Greer.
Jag vet att du är här, Rush.
Visa dig!
Nej! Vad gör du? Öppna dörren!
Ni ska inte få ta över skeppet igen.
Överste Young, kom!
Inga spår av Greer. Han svarar inte på radioanrop.
- Fortsätt leta. - Rush och Wray är också borta.
Ingen vet var de är. Rush svarar inte heller på radioanrop.
- Jag ska undersöka saken. - TJ... - Ursäkta mig.
Jag ska hjälpa till att leta efter Greer. Klarar du dig?
- Om du känner, eller ser nåt konstigt... - Tro mig, jag är...
...lika oroad över det här som du är.
Bra. Håll mig underrättad.
Mer än en fästing skulle förklara, varför vissa hallucinationer var mer-
-intensiva än andras.
Det limbiska systemet kan ha varit målet.
Det är där känslorna sitter, så som rädsla, ilska, ånger...
Matts skuldkänsla över sin son. - Cellskräck.
Min pappa.
Låt mig gissa: problem med ormar?
Du då?
Lyssna på mig. Jag kan inte stoppa blödningen. Du måste öppna dörren.
- Om jag inte får läkarvård... - Ja, överste.
Jag vet inte vilka som är inblandade i myteriet. Hon vägrar att samarbeta.
Du pratar inte med nån. Radion är avstängd! Vad är det för fel på dig?
Ja, jag fortsätter med förhöret, men det är lika bra att få slut på det här-
-en gång för alla. - Lyssna på mig, sergeant.
Sergeant Greer! Vi håller inte på att ta över skeppet.
- Vad har du hittat? - Jag får inte upp dörren.
Den måste ha inaktiverats från insidan. Jag hörde Wrays röst.
- Camile? Det är löjtnant Scott! - Hjälp! Jag är skadad.
Sergeant Greer håller oss som gisslan...
Tyst.
Sergeant Greer, det här är löjtnant Scott! Dra dig tillbaka!
Överste Young, det här är Scott, kom.
Vi hittade honom. Han har låst in sig med Wray och håller henne som gisslan.
Det var allt.
Jag har fått nog av dig.
Snälla... Sergeant.
Gör det inte.
Gör det.
Jag sa: gör det.
Överste Young...
Överste, vi har dem. Skicka TJ, vi har skadade här.
Hur mår du?
Jag stoppade blödningen, sydde igen såret. Vi får se upp för infektion, men-
-hon borde klara sig. - Och resten av besättningen?
Jag har kollat alla. Vi har tagit alla.
Förhoppningsvis återgår allt till det normala.
Vad det nu än är.
Hur ser det ut?
Atmosfären är bra.
10 timmar till nedräkning.
Ska vi skicka ett team?
Ja.
- Vår tur måste vända nån gång. - Glöm inte insektssprayen.
Scott, det här är Young. Sätt ihop ett team. Ni ska gå utomvärlds.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter