TIDIGARE I GRIMM
Du verkar ha rätt handlag.
Förlåt. Är du okej?
- Jag måste veta vad Adalind gjorde. - Varför bryr du dig om Nicks flickvän?
- Juliette är i fara. Vi har ont om tid. - En ensam Grimm är farlig för oss alla.
Och vem fan är den här slynan?
Hon är min mamma.
Mauvais Dentes. Mördarmaskiner kapabla att ensamma slakta en hel by.
FBI-agenter Kanigher och Durwell.
- Vi kanske kan hjälpa till? - Tack, men vi klarar oss.
Kommer du inte till sågverket ensam, så dödar han mig.
Nick är nog inte här. Vi har 20 minuter på oss.
Det räcker. Han är säkert på väg hit.
Det här är ju rätt viktigt för honom.
Vad är han annars sysselsatt med?
- Jag börjar få ont i magen. - Och vi börjar få ont om tid.
- Då måste vi börja om från början. - Han umgås säkert bara med sin mamma.
Vem skickade dig?
- Två? - Ja, jag är också överraskad.
Vem berättade om min son?
Ingen berättade om er.
- Är du okej? - Ja, jag var förberedd.
Vi måste sticka.
- Vi måste veta vem som skickade honom. - Jag måste till Juliette.
Nick!
Det var en gång en man med ett så underligt liv att det måste vara sant.
Han kunde se saker andra inte såg. Den dunkla insidans riktiga monster.
Han är den som måste stoppa dem.
Det här är hans kall. Hans plikt. Det här är livet som en Grimm.
Översatt av skorpan666
Färgen bleknar. Det betyder att vi bara har några minuter på oss.
Vi måste göra det själva. Vi får försöka att ta oss in i hennes rum.
Nick, vi måste in nu.
Antar att du har varit upptagen.
Sex droppar i varje öga, men jag vet inte när det börjar verka.
- Så när vaknar hon? - Det här stoppar bara demensen.
Vi måste skynda oss lite nu.
- Ni får inte vara här. - Gå, utan att tjafsa.
Jag hämtar läkaren.
Skaka flaskan. Sex droppar i varje öga, varken mer eller mindre.
- Hennes öga är svart. - Gör det bara.
- Vad gör han? - Lugn, han är polis.
Men han är ingen läkare. Ur vägen.
- Jag är ledsen för det här. - Och vem fan är du?
Han är hennes fästman. Det har varit rätt traumatiskt så du bör inte störa honom.
Jag är hans mamma och har du problem med min son så får du ta det med mig.
Jag kallar på vakterna.
Vi måste gå.
Det är jag. Var är du?
- På sjukhuset med Juliette. - Hur är det med henne?
- Oförändrat. - Det är illa ute vid sågverket.
Tre kroppar. Två är FBI och vi känner dem.
Jag är på väg.
Vi har ett mord. Kan ni ta min mamma hem till mig?
Visst, jag antar det.
Om det är okej för henne.
Det är okej för mig.
Okej, då var det avklarat. Ta hand om de döda du, så...
...kan vi tre fortsätta leva.
Ta fingeravtryck på den oidentifierade.
- Vad har vi? - En federal röra.
- Kroppar? - Därinne. Är du okej?
- Ja, hur så? - Har du slagits mer sen igår?
Det ser alltid värre ut dagen efter.
Så...
...vad tycker du om Portland?
Hur länge har ni känt min son?
Nästan ett år nu.
Skumt. Det känns som det var igår som jag hoppade ut genom fönstret för att...
...hälsa.
Han litar på dig.
Ja, det gör han.
Och jag litar på honom.
Jag med.
Tre kroppar.
Två är agenterna som tog ert fall.
- Är FBI meddelade? - Jag har just ringt.
- Jag ville se vad det handlade om först. - Ingen identitet på det tredje offret än.
- Vem hittade kropparna? - En polispatrull såg den övergivna bilen.
Bilen tillhörde FBI. De gick in för att undersöka och fann det här.
- Fysiskt våld, inga skottskador. - Handen ser avbiten ut.
- Måste ha varit en sjujäkla strid. - Då är det där den oidentifierade.
- Hur är det? - Bara bra.
Det gör ont att bara titta på dig.
- FBI är här. - Kommissarien.
Släpp in dem.
Vi har en patronhylsa här. 9 mm.
Nån avlossade ett skott.
Säkert en av agenterna.
- Ska vi ta hand om bevisen? - Bara bilder och fingeravtryck.
Markera platsen.
- Var är agent Durwell? - Den här vägen.
- Ser du nåt? - Nej. Jag trodde att jag gjorde det.
- Kommissarie Renard? - Ja.
Agenter Lofthouse och Kosloski.
- Vad har hänt här? - Vi hoppades på svar från er.
- Vi vet bara att det tog över ert fall. - Efter överlämning så tog de över.
Platsen är säkrad. Ni har väl eget folk?
De är på väg. Ni kan avveckla.
- 9 mm? - Ja.
Lämna den.
Agent Kanigher är här borta.
- Antar att vi kan åka hem. - Ja. Jag kan behöva lite vila.
Fy fan.
Fy fan...
Hur fan gick det här till?
Vi kollar senaste samtal.
Jag har min bil här så vi ses på stationen.
Burkhardt.
Hallå?
Ledsen att det här tog sån tid. Bron brukar inte vara avstängd.
- Tack för skjutsen. - Det var så lite så.
Din son berättade för Juliette om...
...hur det är att vara det ni är.
Kvällen hon infekterades tog han henne till Monroe för att kunna övertyga henne.
- Utan förvarning. - Det han bad Monroe om-
-var han beredd att göra. - Kanske inte från början, men...
...desperata omständigheter kräver...
Ert förhållande. Mellan er och Nick. Jag begriper det inte.
- Det gör det inte för oss heller. - Men måste det vara begripligt?
Jag börjar förstå att det inte gör det.
- Jag tror att det där var ett leende. - Ja, verkligen!
- Är du säker? - Jag har ingen aning.
- Vi har en träff. - På den oidentifierade? - Ja.
Samma avtryck som på skeppet. Men inget namn än.
- Vad fan gjorde det här? - Nåt ur min värsta mardröm.
Vår mördare dyker upp mördad och sparar skattebetalarna några kronor.
- Vi uppdaterar kommissarien. - Sen drar vi.
Vi har inget namn än, men skeppet var utländskt så vi hör med Interpol.
- Vi hoppas på svar imorgon. - Då är skeppsmorden uppklarade.
Agenterna måste ha spårat upp honom och det hela urartade.
- Ni tror att han mördade båda två? - Ja.
- Nån annan som är avfärdad? - Fler gärningsmän?
- Bara en känsla. - Varför?
Mördaren bytte kläder med en av agenterna. Han kan ha väntat på nån.
Eller så ville han smita i andra kläder.
FBI har tagit över och de vill nog inte ha vår hjälp.
Nej, knappast.
Arkivera det här och se till att få lite sömn.
Kul att se flera som jobbar sent.
- Behöver ni nåt? - Bara en förklaring.
- Vi hittade agent Kanighers mobil. - Och hennes sista samtal-
-var till inspektör Burkhardt.
- 27 sekunder långt. - Ja, hon ringde.
Hon ville veta mer om vad vi hittade i containern.
- Vad sa du? - Att de fick allt vi hade.
- Var det allt? - Hinner man mer på 27 sekunder?
Sa hon var hon var nånstans?
Hade det varit praxis för en FBI-agent?
Vi har kopplat avtrycken från container till avtryck från agenternas olycksplats.
- Ni tog fingeravtryck? - Er utredning, vår stad.
Kan vi hjälpa till, så gör vi det.
- Har ni ett namn? - Vi jobbar på det.
- Vi tror nån mer var inblandad. - Kan ni bevisa det?
Vi vill göra ballistik-prov på din pistol och se om den matchar hylsan vi hittade.
Jag är inte beväpnad ikväll.
Är det nåt du vill berätta, så gör det nu. Går vi härifrån så kan det vara för sent.
Nu räcker det. Ingen är skjuten, så kom inte hit och hota min personal.
Hittar vi nåt, så får ni reda på det.
Det här är er soppa, inte vår. Ni kom till oss. Om vi är klara, stick härifrån.
Då går du säkert med på ett DNA-test?
- Det kräver ett domstolsbeslut. - Vi vet. Han kan ju alltid neka.
Jag har inget att dölja.
Nick.
- Du sa inte att agenten ringde. - Jag trodde inte att det var viktigt.
Jag är helt slut. Nu är det läggdags.
Du har varit i slagsmål.
Det syntes på dig direkt.
Det är okej ifall du inte vill berätta.
Men du ska veta att jag litar på dig.
Jag tror på vad du säger och tänker inte på vad du utelämnar.
Men vad du än gör, stäng mig inte ute.
- Ja? - Ledsen att jag väckte dig.
- Vissa händelser överskuggar artighet. - En händelse viktigare än min sömn?
- Det gäller mordet av en ung man. - Unga män dör varje dag.
Det var inte vilken ung man som helst.
Han kom hit på ett utländskt fartyg.
Verkligen? Du borde variera dig lite.
- Ska jag fortsätta? - Ja.
- Han är död. Besviken? - Hur dog han?
- Våldsamt. - Var du inblandad?
Jag skulle fråga dig samma sak.
Familjen har väntat länge nog. Tålamod kanske funkar för dig, men inte för oss.
Så du skickar hit en lönnmördare?
Hade Grimmen dött så hade han inte varit värd besväret.
Vi tolererar inte mer av din inblandning.
Av det jag sett av din Mauvais Dentes så behövs det knappast.
- Trevligt att ses igen. - Var är det?
Jag ordnade fram det så fort jag kunde.
- Det blir $300. - Det tror jag inte.
- $250! - Bättre.
Snålvargen vet inte hur nära hon var att få strupen utsliten.
Gulligt av dig. Kanske senare.
- Var har du varit? Jag blev orolig. - Jag somnade i husvagnen.
Det brukade jag också göra.
- Allt under kontroll? - Nej, det börjar bli knepigt.
Den där mordutredningen gällde vår Mauvais Dentes.
- Du skickades till... - Ja, jag utreder oss.
- Krångligt... - Du hålls utanför.
Omtänksamt, men polisen är det sista jag oroar mig för.
Så länge ingen är en Schneetmacher.
- Rosalee. - Vår Hexenbiest hämtade sin order.
Och hon hotade Rosalee.
- Inte speciellt road av det. - Okej, då tar jag över. Tack.
Vadå, det är ju sant.
- Möte med en Hexenbiest. - Mamman till förgiftaren?
Och som försökte döda moster Marie.
Jag tror att hon vet vad Juliette fick.
Jag har en bättre idé.
Låt mig prata med henne, som en mor till en annan.
Okej.
Men var försiktig. Huset är övervakat.
En SUV tvärs över gatan. Det är därför jag duckar alla fönster.
Jag går först, de kommer att ha koll på mig.
Mördaren är ett spöke.
- Inget namn till avtrycken än? - Nej. De kopplas till mord i Europa.
- Killen rörde på sig. - Inte nu längre.
PAR OMKOM I TRAFIKOLYCKA
- Det var på tiden. - Kan du hämta det här?
Det vore konstigt om jag lämnar det där.
Jag är på väg.
Nicholas Burkhardt.
Du är arresterad.
- Det ni säger kan användas mot er. - Vad fan händer här?
Vi misstänker att Burkhardt är inblandad i agentmorden.
- Ni måste skoja. - Vi undviker helst handfängsel.
Du har hittat din pistol ser jag.
Får jag?
- Det här är skandalöst. - Precis som undanhållande av bevis.
- Följ med dem. - Jag tänkte samma sak.
- Nån ser ut att ha en dålig dag. - Var har du det?
Jag har det här.
- Hur ger jag det till henne? - Det gör du inte. Det är till dig.
- Vad menar du? - En reningsprocess.
Den som väcker henne måste vara renhjärtad. Få är såna nuförtiden.
Det löser vi den kemiska vägen.
Processen blir lindrigare ju renare hjärta du har.
- Vad är det för klumpar? - Lika bra att du inte vet.
Eftersom du knappt är mänsklig så blir det en åktur att minnas.
En åktur att minnas.
Så du är Adalinds mamma.
Herregud, ännu en Grimm.
- Vad vill du? - Jag är också en mamma.
Vad lider Juliette av?
- Du är hans mamma. - Och väldigt beskyddande.
- Det är min dotters verk. - Men du kan bota henne.
- Jag är inte inblandad. - Du är hennes mamma.
Du lärde henne allt.
Som när man bör hålla tyst. Du vet inte hur högt upp det här går.
Jag är inte rädd för höjder.
- Det finns en prins. - Var?
Här. I Portland.
Sluta.
- Jag är inte mycket för det fysiska. - Berätta om prinsen.
Han är stilig, charmig och en bastard. Bokstavligen.
- Vem är han? - Det får du nog slå ur mig.
- Berätta hur jag räddar Juliette. - Det kan du inte.
Det kan bara han.
Du avslutar många fall. Vad gör dig så framgångsrik?
Instinkt, antar jag.
Min instinkt är också rätt bra. Min säger att du är inblandad.
- Du var där. - Så jag dödade agenterna?
Nej. Men den andra killen.
- Verkligen? - Ja, mycket tyder på det.
Vi har en tomhylsa som inte matchar agenternas pistoler.
Du var obeväpnad igår. Händer det ofta?
Jag besökte min flickvän på sjukhus. Jag trodde inte pistol skulle behövas.
Du var den siste agent Kanigher ringde.
Hade jag kunnat, så hade jag räddat henne. De tog över fallet.
Ett federalt brott, alltså vårt fall.
- Vad undanhöll du för dem? - Allt jag vet...
...är att det som fanns i containern var mer än de båda skulle klara av.
Varför?
- Instinkt. - Det håller inte.
- Sen har vi DNA. - Som inte är mitt.
DNA vi fann i ett hårstrå är inte ditt, men troligen från en släkting till dig.
Vi vill veta vem du skyddar.
Min mamma.
Kul...
Vi vill inte sänka en bra polis, men vi har två döda agenter.
Ni överarbetar saken.
Han attackerade och de satte efter.
Fingeravtrycken är kopplade till dussin- talet mord i Europa. Ni har den skyldige.
Ni får inte tillbaka agenterna med försöket att koppla mig till fallet.
Ni borde hedra deras insats i fallet.
Ballistiken stämde inte.
Men det betyder inte att jag tror dig.
Jag struntar i om det är federalt. Dra i lite trådar. Nick ska släppas.
Ett samtal väntar. Gör vad du kan.
Griffin.
Var?
Jag kommer så fort jag kan.
- Vad fan, rymde du? - De vet att de har den skyldige.
Bäst vi sticker innan de ändrar sig. Vi har ett mordfall nere i sydväst.
Inget inbrott.
- Men det var en jäkla strid. - Har vi nån tidsram?
Grannarna ringde för 90 minuter sen, polisen var på plats 6 minuter senare.
- Identitet? - Catherine Schade enligt körkortet.
Schade.
Det är Adalinds efternamn.
- Är de släkt tror du? - Det får vi nog reda på.
Den som väcker henne måste vara renhjärtad.
Eftersom du knappt är mänsklig så blir det en åktur att minnas.
Skärp dig. Så illa kan det inte vara.
Jag träffade Hexenbiesten.
- Det gick inte så bra. - Nej, jag såg resultatet.
Förlåt, Nick.
Och Juliette?
Hon sa att vi inte kan rädda henne.
Det kan bara han.
Vem pratade hon om?
- Kunglighet. - I Europa?
Nej. Här i Portland.
Här?
Vem är det?
Jag försökte få reda på det.
Mamma, polisen kommer att surra över det här som bin.
Och du får inte bli indragen.
Jag vet, Nick.
Det är dags för mig att åka.
Hur lång tid tar det?
Att förstöra dem? Jag vet inte.
Det är en lång resa och det finns de som letar efter dem.
Jag önskar att jag kunde göra det åt dig.
Och jag önskar dig ett normalt liv.
Jag vet inte vad som händer med Juliette.
Men gör inte samma misstag som jag gjorde. Lämna inte de du älskar.
Även om det innebär fara för dem?
Jag har inga enkla svar.
Bara mycket jag ångrar.
Du är inte skyldig några ursäkter.
Jo, det är jag.
Jag har tänkt på dig...
...varje dag i hela mitt liv.
Och nu när du är tillbaka...
...vet jag inte hur jag kan begära mer.
Jag kommer tillbaka om jag kan.
- En sak till... - Vad?
- Du måste ta mig till stationen. - Det klarar jag nog.
Du är så lik din pappa.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Ursäkta?
Herregud...
Doktor!
Fattar du att hon bara vaknade? Galet.
Sir, du får inte gå in.
Juliette.
Du är vaken.
Jag älskar dig så mycket.
Vem är du?
Översatt av skorpan666