- Tidigare i Revolution... - Aaron!
Vi får tacka doktorn att vi hittade dig.
Jag vill ha nanotekniken i din hjärna. Du ska lära mig att använda den.
- Du är av nanoteknik. - Vi är överallt. I luften, i ditt huvud.
- Du väckte oss, du skapade oss. - Vad vill du?
Tack gode Gud att du lever. Vem är den här skojaren du är med?
Min man.
Jag var på väg till Vita huset för att döda presidenten.
Båda två får hålla munnen stängd. Vi kan fortfarande få allt vi ville ha.
Jag vet att ni är där inne. Ta ut dem, Gene.
Låt mig stanna kvar.
- Din son. - Var är han?
Jag bryr mig om min son, Miles. Du gömde honom från mig.
- Miles? Du har feber. - Den är infekterad.
Mr Pittman, ta bort tumören i min skalle.
- Snälla ge mig lite tid. - Min tid är ute.
Döda honom.
Det här var Horn.
Upp och hoppa. Vi måste gå. Kom nu. Upp.
Ja, ja, jag lever. Kom nu. Gå.
Charlie.
- Har ni gjort det här? - Kom.
Jag fattar det inte. Varför hjälper ni mig?
Det är inte dig vi hjälper.
Pappa?
- Så du ser ut. - Jag mår bra.
Rachel...
...jag är ledsen för allt.
Även att det här är hjärtknipande, gå och hjälp honom.
Jag kommer att behöva en del saker.
Vi finns överallt. Oklahoma. En stad som heter Spring City.
- Spring City. Känner du inte till det? - Jag är ledsen, nej.
Det måste vara viktigt. Annars skulle han inte ha sagt det.
Jag tror att du är i chock. Efter allt du har gått igenom.
- Efter vad som hände med Cynthia... - Hon sa att jag måste ta itu med det-
-och om jag hade det, kanske hon fortfarande hade varit vid liv.
Jag vill bara att du ska veta hur ledsen jag är.
Menar du när du svek din familj, eller att du angav mig och Cynthia?
Be inte mig om ursäkt. Det är henne, du ska be om ursäkt.
Miles är vaken.
Ge mig lite whisky.
Du vet att jag blir sjuk av vatten.
- Du skrämde skiten ur mig. - Ta inte i så du spricker.
Bra. Du är vaken. Vi måste prata. Jag har väntat tillräckligt länge. Nu.
Ge oss en minut.
- Var är min son? - Du behövs fortfarande här, Bass.
- Så var det inte sagt. - Patrioterna, är fortfarande problem...
Var är han, Miles? Du sa att om jag räddade Pittman, skulle du berätta.
Jag räddade honom. Du fick även in en förrädare, som bonus. Jag höll min del.
Nu är det din tur. Berätta var min son är.
Han heter Connor.
Och jag ska göra något ännu bättre... Jag tar dig till honom.
S02E10 *Three Amigos*. Översättning: ammi [STfA]
Det här är löjligt. Du är inte i form att gå någonstans.
Han har rätt. Jag är skyldig honom det.
Berätta för honom var hans grabb är, då kan han hitta honom själv.
Enkel slutsats.
Gör jag det, kommer han aldrig tillbaka.
Bra.
Rachel, vi behöver honom fortfarande. Han är användbar. Han räddade din far.
Vi tar honom till grabben, som förmodligen inte ens är där.
Sedan tar vi med honom tillbaka.
Vänta. Vi?
Ja, jag vill att du följer med.
På ditt lilla "Thelma & Louise" korståg? Jag tror inte det.
- Charlie kommer att klara sig bra. - Det vet jag.
Det är Monroe.
Vi är som bensin och tändsticka.
Jag är orolig. När han och jag är tillsammans, tenderar människor att dö.
Jag tror det skulle vara bättre om du följer med.
Vad ni än gör, gå inte nära någon patriot, okej? Utmana inte ödet.
Håll er lugna. Vi är tillbaka om en vecka.
- Victor, hur mår du? - Bara bra, tack. Min fru, Rebecca.
Den här förtappade, är stabschef, tro det eller ej.
- Din man är bara avundsjuk. - Det stämmer.
Tom?
- Tom! Väskan. - Ja, sir.
Njuter ni av partyt, mrs Doyle?
Nå?
Luktfri. Färglös.
Det kommer att se ut precis som en hjärtattack.
Det finns inget du inte kan göra.
Nå, jag är inte säker på att jag ska använda det.
Du var redo att döda presidenten, och nu får du kalla fötter om stabschefen?
Inte kalla fötter. Det är bara intressant att din man står i tur att ersätta honom.
Och när han gör det, ska jag viska i hans öra, och du kommer att befodras.
Det är så spelet spelas, Tom, det vet du.
Så... Vi gör det här för mig?
Vi gör det här, för oss.
- Hur går det, Stumpy? - Oroa dig inte.
Jag kommer att leva länge nog för att hjälpa dig att hitta din grabb.
- Kan jag fråga dig en sak? - Om jag säger nej?
- Vad hoppas du få ut av det här? - Han är min son.
Kanske jag kan... göra något för honom, hjälpa honom.
Är det den stora drömmen?
Något att hålla fast vid?
Han måste vara, vad, 25 vid det här laget?
- Han kanske inte blir glad att se dig. - Vems fel är det, Miles, va?
Det var du som tog honom ifrån mig.
Jag vill bara träffa honom, okej? Jag tror att jag förtjänar så mycket.
Vad?
Har du något att säga, varför inte bara spotta ut det?
Jag måste hjälpa dig att hitta din son...
...efter att du har dödat min.
Morfar, vakna.
Aaron har stuckit.
Han kan inte ha kommit långt. Du kollar åt norr, jag tar söder.
- Var är den andra vagnen? - De är en dag bakom oss.
Öppna portarna!
Allvarligt, Miles. Vart ska vi?
- Nästan där. - Nästan var? Vi är ute ur Texas.
Jag sa aldrig att han var i Texas.
Tog du min son till Mexiko?
- Varför tog du min son till Mexiko? - För det första, han har släkt där.
För det andra, de är rikare än de flesta av de andra republikerna.
För det tredje, vi ville ha honom så långt borta från dig som möjligt.
- Vilka murar. - Ja. De vill hålla slöddret utanför.
Så hur ska vi komma över?
Jag behöver åtta starka ryggar till att plocka tomater!
Du, hoppa upp. Och, du, sno på.
- Hoppa upp. Du, upp med dig. - Hej. Jag behöver det här jobbet.
Jag gör vad som helst.
Slå ner röven längst fram.
De är med mig, okej?
Hoppa upp.
- Hittat något? - Aarons spår, men jag förlorade det.
- Hur? - Han korsade två bäckar.
Han var finurligare än jag trodde. Antar att han inte vill bli hittad.
Jag är ledsen. Han gick på grund av mig.
Han gick av många olika skäl, morfar.
Jag fattar det inte.
Efter vad jag har gjort, varför är du inte arg? Du har inte ens höjt rösten.
Jag slutade skrika åt gamla människor. De brydde sig inte ett skit.
Kom nu. Patrioterna kör in vagnar i stan, lastade med Gud vet vad. Vapen, kanske-
-vi måste se vad som finns på dem. - Mamma sa att vi skulle stanna här.
Sen när, lyssnar du på vad hon säger?
Ursäkta mig, jag är strax tillbaka.
Mr Sta... vad ska jag kalla dig?
Mr Stabschef?
Bill. Du kan säga, Bill.
- Bill? - Ja.
Tom, kom hit.
- Ja, sir? - Jag vill att du hämtar min väska.
Givetvis.
Mina herrar, presidenten har bett oss komma.
Jag måste gå, ma'am.
Jag antar att det här får vänta.
Det får det visst.
Hur mår du?
- Vi måste göra något snart. - Inget skydd. Måste vänta.
Kan inte. Jag har väntat tillräckligt. -Hej. Hej!
Excusez-moi?
Hoppa.
Okej. Tja, grattis. Ni har kommit till Mexico.
Njut av den mexikanska drömmen.
Nåväl, nu har vi skaffat oss en vagn.
Vad?
Det.
Du bad om min hjälp. Vad trodde du att jag skulle göra?
Vad i helvete?
Lämnade du min son här, Miles? Bussigt. Fick han en mästartitel i fickpingis?
Det har inte alltid varit så här.
Det var faktiskt ganska trevligt.
Säg bara att vi söker efter Gary och Susan Bennett.
Vad sa han?
Connors moster och morbror dog för åtta år sedan.
- Åtta... åtta år? Mi... Miles? - Jag hade inte en aning.
- När hörde du från honom sist? - Det var ett tag sedan.
De hade ett barn med sig. Connor Bennett. -Fråga honom!
Om vi inte hittar honom, eller om jag hittar en grav med hans namn på-
-har du och jag allvarliga problem.
Sir.
Sir?
Mår ni bra?
Skit i det du.
Vi får aldrig en sådan chans igen. Du väntade för länge.
Min chef stirrade på mig. Det uppkom faktorer utanför min kontroll.
Du låter som du fortfarande är försäkringsrådgivare.
Jag tänker inte gå tillbaka till att vara någon stillatigande hemmafru, Tom.
Jag bryr mig inte om hur du gör det, men du lovade mig ett liv-
-och jag har offrat fan så mycket för att få det.
Gud hjälpe mig, vad jag älskar dig. Jag kommer att ge dig allt du vill-
-men glöm aldrig någonsin, vem du pratar med.
Han är omkring 25 år gammal. Han heter Connor Bennett.
- Känner du honom? - Jag sa nej.
- Jag kan inte hjälpa dig. - Varför de här hölstren?
Cartel Nunez. Mycket farlig.
- Nåväl, staden blir bättre och bättre. - Så han är borta.
- Vi borde sticka medan vi kan. - Jag ska ingenstans.
Inte utan en ledtråd, något.
Hör nu, jag sa att jag skulle ta dig hit, och det gjorde jag.
- Men nu måste vi ta itu med patrioterna. - Åh, perfekt, Miles.
Först dödar du modern, sedan avstår du grabben.
- Jag dödade inte Emma. - En av dina män gjorde det.
Jag går inte härifrån utan honom.
God eftermiddag, gott folk.
Så om ni inte har något emot min fråga. Vad gör ni i stan?
Jo, vi har något emot din fråga.
Sköt du ditt.
Du är i vår stad. Visa lite respekt.
- Bass? - Wow. Så den här gamla syltan-
-är din alldeles egna? Jag är verkligen imponerad.
Kolla in mannen, va? Är det inte den vitaste mexikanaren i Mexiko?
- Bass. - Ja?
Det är han.
Vänta lite. Jag känner dig. Du är Miles, eller hur?
- Är du Connor? - Vem fan är du?
Jag är din pappa.
Min pappa är död. Mamma sa att han var en mekaniker från East Lansing.
Emma, ljög. Det är jag.
Det är sant.
Och var är min mamma?
Hon är död.
- Du, jag... Jag vill bara prata. - Bra. Vi ska ha ett förtroligt samtal.
Och du... ska krypa tillbaka under stenen du kom ifrån-
-annars ska jag begrava dig.
Ska du begrava mig? Med hjälp av dina West Side Story-polare? Jösses.
Gud, du... du är ingenting annat än smågangster.
Den här "smågangstern", har 30 män under sig.
Wow, 30? 30 män, verkligen? Hur kan du föra befälet över så många?
Det här är en återvändsgränd, grabben. Tro mig, jag vet.
Verkligen? Hur kan du veta det?
För att jag är Sebastian Monroe.
Du... du är... menar du allvar?
Är du verkligen Sebastian Monroe?
- Jag måste gå tillbaka. - Det kan du inte.
Hör här, du såg honom. Du träffade honom.
Klart.
- Dags att återvända till Texas. - Det här är ditt fel, Miles.
Du tog hit en oskyldig grabb. Du lämnade honom. Titta vad han blivit.
En... slyngel med storhetsvansinne.
Det måste vara som att titta i en spegel.
Det fanns inget Miles kunde ha gjort. Vaktat honom, eller inte vaktat.
Sätta honom på Mars. Sätta honom i kloster.
Det spelar ingen roll vem som uppfostrade honom.
Connor hade ändå blivit så här. För han är din son, av ditt blod.
Med den logiken, ska Charlie växa upp och förgöra världen.
Okej, det räcker nu, från er båda.
Kom igen, Bass.
Att vara någon vanlig far, det är...
...det fanns aldrig i din bok.
Varför inte bara lämna det? Du gör det bara värre.
Sir.
Vad i...!
- Vi behöver fortfarande prata. - Gör vi?
Jag är inte ute efter någon ID-koll. Bara fem minuter, okej?
Sätt igång. Du måste ha frågor.
Jag har en fråga.
Hur dog min mamma?
Hon dog när hon frågade efter dig.
Du vet, när Miles tog mig hit ner, sa mamma att det var för min säkerhet.
Nu har jag äntligen fattat det. Det var för att hålla mig säker från dig.
Miles, ljög för oss båda.
Om jag hade känt till dig, skulle jag ha kommit omedelbart.
- Du skulle ha haft det bättre. - Nå, jag behöver inte din barmhärtighet.
- Jag klarar mig bra. - Just det. Ja, ja.
Med dina sombreros och dina piñatas, och dina... vad, dina 30 män?
Säg bara vad du ska säga, och dra sen åt helvete...
Du är inte... du siktar inte tillräckligt högt.
30 män? Vad sägs om 1000 män? 10,000 män?
Vad pratar du om?
Du är en, Monroe. Du borde leda republiken.
Varför tror du att jag kom hela vägen hit?
Det borde föras över, från far till son.
Verkligen?
Ryktet går överallt, kompis. Det finns ingen mer Monroe-Republik.
Nej, du och jag. Tillsammans, kan vi ta tillbaka den.
Du är min son. Det finns i ditt blod.
Det går inte att undvika det.
Förlåt, pappa. Vi får snacka senare.
Mr Nunez vill träffa dig.
Vad är det som händer?
Sir, något har hänt med stabschefen. Presidenten behöver dig omedelbart.
- Vid den här tiden? - Är allt som det ska?
Gå tillbaka till sängen. - Vi går.
Bara så du vet, när vi får det vi vill ha-
-kommer jag att ta en kniv, och skära lite i din stabschef till make.
Connor, och några kartellkillar, släpade iväg med honom.
Låt mig gissa. Vi ska själva dö, när vi räddar Monroe?
Är du inte glad att du följde med?
Förr i tiden, skulle ni inte ha tittat två gånger på en apelsin.
Nu är det en ofattbar lyx, och det här är bara början.
Apelsiner från Florida, tobak från North Carolina.
Vi anser att livet ska vara så mycket mer än bara överlevnad-
-och att bara slita på fälten. Vi ser en dag när ni-
-kan gå till en livsmedelsbutik. Ta med er familj på semester.
När era barn kan känna smaken av choklad.
Vi kan ge er allt det, och allt vi begär i gengäld, är er lojalitet...
...er trohet.
Snälla, följ med oss in i en strålande framtid.
Du ser bekant ut. Var kommer du från?
Oklahoma. En stad som heter Spring City. Har du varit där?
Hallå? Någon?
Jag tror fortfarande att du är utvald, och du måste inse det.
- Du väckte oss. - Allt har ett syfte.
Vi finns överallt.
Vad fan är det som händer? Varför hit? Vad betyder allt det här?
Aaron?
Grace?