- Tidigare i Revolution... - Grace, jag tror att jag skickades hit.
Hon kom sent i går kväll.
- Känner du henne? - Hon var min fru.
- Far sa åt mig att gå hit. - Din döda far.
- Jag håller på att bli galen. - Det händer dig också.
- Vad? - Eldflugor.
- Vi listar ut det tillsammans, okej? - Tog du min son till Mexiko?
- Är du Connor? - Vem fan är du?
Jag är din pappa. Du är en Monroe. Du borde leda republiken.
Tillsammans, kan vi ta tillbaka allt.
- Vad har hänt? - Någon bröt sig in på mitt kontor.
- Vad tänkte du på, Tom? - Jag vet inte vad du pratar om.
- Det var inte du! - Bröt du dig in på Doyles kontor?
Jason Neville. Följ med oss.
- Vad bygger de? Och varför så fort? - Vi måste in där.
- Stilla! Vänta! - Om du ska döda oss, bara gör det.
Tyvärr behöver jag dig. Vi hade ett fall för tre dagar sedan.
- Nu har vi fyra. - De har tyfus.
Charlie? Pappa?
Aaron?
Och hela tiden trodde jag att jag levde livet.
Grejerna är borta. De har stuckit.
Vad fan är det här?
Åh, det var ju snyggt, Rachel.
Vi är borta en vecka, och din pappa byter sida igen?
Kolla.
Charlie.
Vad är det som händer?
Skyddsmasker och karantäntält. Verkar vara något smittsamt.
Kom, jag behöver fyra som bär... Nu! Nu!
Är de redo där inne? Håll honom så stadigt som möjligt.
- Ska vi sätta ner honom? - Nej, rak rygg. Undan! Undan!
In här.
Håll ner honom!
- Håll honom. - Charlie, hämta andningsmasken.
Kom igen.
Jag vill ha alla sådana vagnar skyddade. Ingen får hindra er. Ta de män du behöver.
- När kommer azitromycinet hit? - Om tre dagar.
- Jag har inte tre dagar. - Jag kan inte precis maila det, Gene.
- Vi har redan förlorat ett dussin. - Mina män ligger där inne också.
Jag kan förlora dem. Jag kan förlora hela staden.
Jag vet vad du tycker om mig. Ärligt talat, jag tycker likadant om dig.
Men gilla läget, vi sitter i samma båt.
S02E12 *Captain Trips*. Översättning: ammi [STfA].
Vi måste ner dit.
Och hur ska vi göra det? Vi kan inte precis visa oss.
Om det här är vad jag tror det är, kan vi inte stanna här.
Ingen känner igen grabben. Jag tycker vi skickar honom.
Så fan heller. Jag går inte in i "Pestvillage", frivilligt.
Ingen av er går. Det är min far, min dotter.
- Rachel. - Jag måste. Jag går.
Hon är inne.
Ni är inte kloka.
- Tack och lov. - Så det här är ett utbrott?
- Hur illa? - Det är illa.
Och det har bara börjat. Jag skulle behöva din hjälp.
Var är Aaron?
Rachel Matheson.
Det var verkligen en överraskning. Var har du varit, Rachel?
Och säg mig, var är Miles? Eller Aaron Pittman?
Jag kom ensam. Jag har ingen aning om var de är.
Säger du det?
Vill du stoppa det här? Jag behöver hennes hjälp.
Vi sitter alla i samma båt. Var det inte så du sa?
Utmärkt. Men när det här är över, ska du och jag ha en liten pratstund.
- Nå? - Det är din make.
Han har Jason, misstänkt för inbrott på hans kontor.
- Var? - Jag vet inte.
Om pojken knäcks, kommer han att berätta allt... om oss.
Det bryr jag mig inte om, Tom.
Han är vår son, och vi måste ta reda på var han är, och få ut honom.
Det är din man som är skyldig. Du själv är den bästa chansen vi har.
Oroa dig inte, jag ska leta reda på lite mat.
Om du inte gör det snart, kommer vi att förlora honom, Tom.
Det var inte meningen att skrämma er. Jag vill inte göra er illa.
Min son, han är sjuk.
Han svälter.
Vi har bara så det räcker till oss själva.
Människor brukar hjälpa människor.
De brukade ja.
- Ge mig det! - Ge det till honom.
Nej, nej, håll dig undan! Backa! Backa!
Du ser ut som fan, pappa. När sov du sist?
Jag kan sova senare.
Säkert att det är tyfus? För patienterna svarar inte på medicinen som de ska.
Symptomen stämmer, men det sprider sig inte som det borde heller.
- Vad tror du är på gång? - Jag vet inte.
Om jag hade tid att köra tester eller göra något...
Människor dör hela tiden. Det här är...
Pappa?
Det var så jag förlorade din mamma.
Det är okej. Vi ska fixa det här. Vi ska bara lista ut hur.
Grace?
Aaron?
Grace lämnade ett avskedsbrev.
Jag antar att när hon sa att hon ville vara ensam, var hon inte k...
Du måste inse det, Aaron.
- Vad är du, en nano? - Du måste inse det.
Du kan göra vad du vill med mig, okej?
Men du får inte se ut som henne.
Har du varit i Lubbock, Texas?
De har världens största betongcowboy.
Jag har frågor. Vart tog du vägen?
Jag gick inte någonstans. Jag är överallt, i allt.
Du lämnade mig. Du lät Cynthia dö.
Alla dina frågor kommer att besvaras i Lubbock, Texas.
Jag går ingenstans i blindo. Varför ska jag göra allt du säger?
Om du inte gör det, kommer du, och Priscilla, att vara illa ute.
Från vem? Från dig?
Aaron?
Vem pratade du med?
Håll ögonen på dörren.
När du har dem, kommer du och hämtar mig, vad jag än gör, okej?
- Jag körde några blodprover. - Och?
Med rätt utrustning, skulle jag veta mer.
Men vad jag vet är: Det är inget naturligt förekommande tyfus.
Proteinerna har kemiska markörer. Skiten gjordes i ett labb.
Jag tror att patrioterna startade utbrottet med flit.
Ligger patrioter bakom allt det här?
Så galna som de killarna är. Jag kan inte tro att Truman vill utplåna staden.
Du känner dem bättre än jag gör, så berätta du.
Hur stoppar vi det?
Jag tror inte de leker med något så farligt-
-utan ett botemedel till hands, ett vaccin.
Om de har ett vaccin...
Och det är ett stort om.
Tror jag att jag vet var de kan ha det.
Men hur kommer vi till det? De övervakar varje steg vi tar.
Vi skickar ett meddelande.
Där var den.
- Säger det igen... fan ta er båda. - Grabben, vi är desperata.
Så du vill att vi ska plundra deras bunker, utan att veta om medicinen är där?
- Vilken del av "desperat" förstår du inte? - Utbrottet är allvarligt, grabben.
Jag vet det, tro mig. I Mexico, såg jag böldpest, och den var inte fejkad.
Ja, jag har sett det på nära håll, och går inte tillbaka dit-
-för att någon knäppskalle säger det.
- Okej, Connor... - Nej. Ledsen, det är inte mitt problem.
Jag behöver prata med dig, ensam.
Jag frågar inte.
Grabben, vi har alla våra sorgliga minnen, begrav dem djupt och gå framåt.
Varför då?
Jag fattar, okej? Jag håller med dig. Rachel är galenskapen personifierad.
Av någon anledning, älskar Miles henne, och vi måste ha honom på vår sida.
- För vad? - Allt vi pratade om.
Att få Republiken tillbaka, det är vad du vill, eller hur?
Tro mig, vi behöver hans hjälp för att genomföra det. Förstår du?
Gör du?
Bra.
Glöm inte lunchen med översten i morgon.
Rebecca? Vad är det?
Jag har bara haft mardrömmar.
Varför? Vad är på tok?
Någon bröt sig in på ditt kontor, vilket ligger här bredvid.
Tänk om jag hade varit här?
Men det var du inte.
Jag skulle känna mig tryggare om jag visste att du hade tagit fast honom.
Du vet att jag inte kan prata om det.
Snälla, bara den här gången. Hittade du honom? Är han död?
Vi förhör honom.
Var finns han?
Varför undrar du det?
Jag vill vara säker på att han inte kommer ut.
Han kommer inte ut.
Du är säker.
Lita på mig.
Jag har ett jobb: Hålla den där pojken vid liv, och jag kan inte ens göra det.
Vi har tacklat det här helt fel, Tom. Det är problemet.
Vad menar du?
Du är en stark man, Tom.
Men det finns en hel del killar som är starkare.
Det går tio på dussinet.
Men se det så här...
Det finns ingen smartare än du.
Och de smarta... är sällsynta.
Vi måste börja använda vår styrka.
Fan också.
- Tyckte du sa att det var deras håla. - Uppenbarligen inte nu längre.
- Så inga mediciner? - Det var inte bra, eller hur?
- Sterilisera de här. - Ja, ma'am.
- Inkommande! - Vi har inkommande.
- Okej, grabbar, ur vägen. - Ner hit. In där.
Hit ner. Ja, fötterna först.
Akta huvudet, försiktigt.
Charlie, blodtryck.
Okej, fixar det.
Vad är det?
Jag tror jag vet vad de gör.
De riktar inte in sig på hela staden, bara på vissa människor.
Viruset beter sig inte som det borde.
Det smittar troligtvis inte. De inriktar sig på vissa individer. De förgiftar dem.
- Använder utbrottet som täckmantel. - Vad? Hur?
Jag vet inte. Vattnet, kanske, maten...
- Okej, vilka är de ute efter? - Titta på våra patienter.
Det är Dave Franklin, han är bipolär. Pete Thompson, han är epileptiker.
Det är Mary Kern, hon är alkoholist.
De rensar bort folk som de anser vara oönskade.
Det är inte ett utbrott, pappa, det är... det är utrensning.
De försöker... få en fläckfri stad.
Pappa?
Pappa!
Pappa. Kan du höra mig? Pappa?
Saltdroppen vid säng två och nio är tomma. Och ta ett blodtryck på Kathleen.
Titta inte på mig så där. Jag har fortfarande jobb att göra.
- Morfar, hur har de smittat dig? - Jag vet inte.
Gene, jag kan inte säga hur tråkigt det är att se dig sjuk.
Du, om någon, klarar dig.
Jag uppskattar det, Ed.
Du måste sluta oroa dig.
Du behöver inte trösta oss. Vi ska trösta dig.
- Har Miles medicinerna än? - Nej, de fanns inte där.
Tack, det var betryggande.
- Vad fan ska vi göra? - Jag ska berätta vad vi ska göra.
Så han är i Kenilworths fängelse. Jag kan inte bara gå in där.
Min man kan få in dig.
Vi äter lunch idag, med överste Henderson och hans hustru, i deras hus.
- Bara ni fyra? - Det finns en bakdörr vid köket.
Jag lämnar den olåst, du kommer in, tar hand om översten och hans hustru-
-sedan har vi en liten pratstund med Doyle.
Om vi gör det här, finns det ingen återvändo.
Jag bryr mig varken om patrioter eller något annat, Tom.
Allt som betyder något, är att få ut vår son levande.
Du känner mig, Tom.
Jag gör vad som krävs.
Hallå?
Hej.
Åh, jag trodde inte att jag skulle hitta någon här. Att jag var körd.
Jasså?
- Jag har inte ätit på två dagar. - Vi har gott om mat.
Nå, vad erbjuder du i gengäld?
Vad är det?
Jag visste inte att du hade sådana färdigheter.
Jag kan säga detsamma om dig.
Rachel!
Vad gör du här ute?
Tar bara en promenad.
Jag ser att det är tomt här ute nu.
Vad sägs om att vi tar snacket om Miles var befinner sig?
Det kan vi väl.
Han är precis bakom dig.
Berätta för Gene att det var en bra plan.
- Hur klarar han sig? - Inte länge till. Skynda på.
- Snälla, kan du stanna? - För sista gången, jag går inte dit!
Den sa att vi var "i fara" om vi inte går till Lubbock, Texas.
Desto större anledning att inte gå. Den kanske vill skada oss.
Desto större anledning att göra som den säger. Du vet, de är... överallt.
Jag är inte rädd för den.
Aaron, följ med mig.
Nej, jag måste göra det här.
Du är liten av en del av det också. Följ med mig.
- Därför att den vill att jag ska. - För jag vill. Jag klarar det inte ensam.
Jag är ledsen.
Adjö.
Priscilla.
Jag, tror att det är bäst att du följer med mig.
Jag är inte så lätt att döda, eller hur?
Gene är smittad.
Du smittade honom.
- Det har du fått om bakfoten. - Var finns motgiftet?
Gene blev sjuk, när han försökde rädda människorna i Willoughby.
Om han dör, dör han som en hjälte.
Skyll inte på mig. Det hjälper inte. Jag försöker bara hjälpa till.
- Det här är större än oss alla. - Du är tröttsam.
Det här är nytillverkad tyfus.
Rachel tog fram lite till dig. Njut av det.
Vad gjorde du?
Vad har du gjort?
Jag har bara en fråga, Ed, och ditt liv är bokstavligen beroende av svaret.
Var finns motgiftet?
Du måste tro att jag är dum.
Om jag berättar var det är, dödar du mig, och behåller det själva.
Han har inte helt fel.
Då kommer du att ta oss till det.
Jag måste erkänna att det finns en viss typ av poesi i det här.
Vad pratar du om?
Under kolerautbrottet... hoppade din din mormor, -och din mamma...
...in för att hjälpa till.
Några av de sjuka var barn.
Hon skulle rocka dem till sömns.
Sjöng Beatleslåtar för dem.
Jag sa till henne, "inte för nära".
Men du kände henne.
Hon sa, "Gene, du får använda våld, om du ska få mig härifrån".
Det var så hon fick det. Jag är glad, att få träffa henne igen.
Du ska ingenstans.
Ärligt talat...
- Att vila låter inte så dumt. - Nej.
Nej.
Du får inte sluta kämpa. Det tillåter jag inte.
- Du är en riktig envis åsna. - Nå, det erkänner jag ärligt.
Hej, Tom. Vill du ha lite lunch?
Kom igen, Tom.
Vill du inte dela en god måltid med din hustru?
Lägg ner vapnet, annars dödar jag henne.
Gör det.
Mycket bra.
- Jag vet inte vad du tror, sir... - Försöker du prata dig ur det här?
Jösses, du ser verkligen ut som du är tappad bakom en vagn.
För att undvika missförstånd, din son... har inte sagt ett ord.
Tuff grabb.
Men, ni två...
Som du tittar på henne? Jag menar, jag förstår det. Hon är vacker.
Och en riktig vildkatt i sängen. Har jag rätt?
Och, ja, hon gick genom mitt kontor mitt i natten, för era hemliga möten.
Tror du inte att jag bevakade henne, Tom? Ge mig lite beröm.
Ge tillbaka min son!
Vad får dig att tro att han fortfarande lever?
Jag vill att du ska veta...
Jag älskade dig verkligen.
Det var inget spelat.
Vad händer nu?
Åh, vi kommer att ha många långa samtal med er...
...var för sig. Så jag föreslår att ni tar adjö, för ni träffas aldrig mer.
Ta dem.
- Tom! - Julia!
- Du vet vad du ska göra? - Ja, ja, jag fattar.
Förstör inte det här.
Det ska jag inte.
Pappa!
Okej, slappna av.
Bara så att du vet. Tänk inte ens tanken att göra något. Din hjärna-
-är urblåst, innan du hinner blinka. - Mina män är ganska snabba.
Jag är snabbare.
Flytta dig.
Undan.
Gå undan.
Det ligger längst in.
- Låt mig få ta mitt. - Efter att du har tagit mig ut ur stan.
Stå stilla!