Meglepetés!
A jelenlegi férjemnek azt mondták, el fogják bocsátani az állásából.
- Mi bajod van? Mintha elmebeteg lennél! - Mintha csodálkoznál rajta.
Te elég jó vagy, és képes vagy megcsinálni.
Tenned kell egy próbát!
- Ígérd meg, hogy nem teszel kárt magadban! - Megígérem.
- Szeretnék beszélni veled. - Ne, Rae! - Finn, vigyázz!
Kester Gill már nem dolgozik itt. Nem dolgozik itt április óta.
Miért csinálja ezt?
17:00-ig dolgozhatnak. Munkához láthatnak.
Vissza kell jönnöm. Vissza akarok költözni.
- Nem értek egyet. - Kérek gyógyszert, amit a múltkor.
- Azt nem ajánlom. - Az aktámban megtalálja.
Sajnálom, csak akkor kaphatod meg, ha szükségesnek ítélem.
Felhívtam dr. Gillt. Elmondtam, hogy bejöttél.
- Azt mondta, semmi szükség rá. - Mire? - Hogy itt legyél.
- Mit mondott még? - Hogy az utolsó kezeléseknél tartotok,
de szerinte készen állsz rá, hogy befejezd a terápiát.
Ennyi? Azt nem említette, hogy egész végig hazudott?
Rachel, sajnálatos, ami Kester Gill-lel történt.
Komoly problémáid voltak.
De ezek a mostani gondok: párkapcsolati nehézségek,
a bizonytalan jövő, a kinézeteddel való elégedetlenség, az önbizalomhiány,
ezek a korodbeli személyek nagy részénél megtalálhatók.
Csak máshogy dolgozod fel őket.
Kester úgy gondolja, befejezheted a terápiát.
Akkor van egy kis gond.
Mert nem megyek sehova.
My Mad Fat Diary 3x3 Fordította: Zire
Az utolsó fejezet Vudu
Csak rövid kúrát javasol. Vegyél be egyet vacsorakor,
ha rosszul érzed magad vagy álmos vagy, szólj, rendben?
Ha nem lehetek kórházban, magammal kell vinnem valamit onnan.
Rae, csukd be az ajtót!
Akkor többet kiabálhatsz velem, és nem dobnak ki olyan hamar.
Nem fogják kidobni. Nem akarják, hogy itt legyek.
És most meg akar erről győzni.
Még van két kezelésed.
Hadd nézzem meg!
Ezt Finn miatt csináltam. Mielőtt rájöttem, hogy megcsal.
Ezt pedig maga miatt.
- És ez rosszabb, jobban fáj. - Ez csak egy kis visszalépés.
Visszalépés? Visszalépésnek nevezi?
És hogy a pszichiáterem nem is pszichiáter, az mi?
Csak egy kis visszalépés?
- Idén márciusban... - Mi ez, Kester, még egy sztori?
- Nem sztori. - Akkor mi?
Magyarázat. Arról, hogy mi történt.
Rae, márciusban az összes itteni orvost felülvizsgálták.
Vagy nevezd, aminek akarod. Kaptam egy levelet.
Állítólag nehéz velem együtt dolgozni.
Felfüggesztettek, s bár ki voltam tiltva az épületből, utána is visszajöttem.
Mert nem hagyhattam cserben a betegemet.
Azt a beteget, aki a legfontosabb számomra.
Sőt, azt az embert, aki a legfontosabb számomra.
De akkor már nem számított, Rae, mert megcsináltuk.
Meggyógyultál. Készen álltál.
Ja, aztán elkezdtek rossz dolgok történni.
Eljutottál arra a pontra, hogy meg tudsz küzdeni a rossz dolgokkal.
Talán folytatni szeretnéd a terápiát, de elmehetsz Bristolba, hidd el!
- Ha nem hiszed, nézd meg a naplódat! - Az nem működik! - Szerintem igen.
Minden benne van, Rae. Persze én nem olvastam, de tudom, mi a vége.
Egy csodálatos lány valóra váltja az álmait.
Ez hülyeség.
Félek.
Mindenki fél.
Remélem, igaza van.
Még azt sem tudtam, el tudok-e menni az utca végéig, nemhogy Bristolba.
Fogalmam sem volt, rendbe jönnek-e a dolgok.
De meg kellett próbálnom.
Hát hazajöttél. Azt hittem, a kórházban maradsz.
- Megpróbálok továbblépni. - Biztos vagy benne?
Nem nagyon.
Karim szerzett állást. Egy gyárban.
Az jó, nem?
Igen, de azt jelenti, elmegy egy időre.
- Túl messze van, hogy ingázzon. - Miért, hol van? - Monasztirban.
- Hol? - Tunéziában. A hétvégén utazik.
Hathónapos szerződést kötnek vele, de a közepén hazajöhet egy hétvégére,
szóval nem olyan rossz.
Finn hívott, hogy bocsánatot kérjen.
Azt válaszoltam, menjen a francba a bocsánatkérésével együtt.
Kester azt mondta, a válaszok a naplóban vannak.
Én csak hosszú oldalakat láttam teleírva ciki baromságokkal.
BAROMSÁG, BAROMSÁG, BAROMSÁG
De nekem a jelenre kellett koncentrálnom.
Tanulnom kellett.
Rae, törődj a saját dolgoddal!
Összpontosítanom kellett.
De hogy tudnék Lady Macbethszel foglalkozni,
amikor csak az a rohadék Finn Nelson jár a fejemben?
Chloe-nak sem szólhattam a gondjaimról, csak most jött ki a kórházból.
Normálisan kellett viselkednem.
Csajok, nem tudjátok hányas színben van a szellem?
- Olyan fényes! - Tudjátok, mire gondolok? Hányas?
- Hahó! - Naná, Rae.
- Nem is figyeltek. - Ruhát választok a Végzősök Báljára.
Tanulnunk kéne előadó-művészet elméletre.
Az könnyű.
- Oké. - Van már ruhád, Rae?
- Na és Finn? - Mi van Finn-nel?
- Szmoking lesz rajta? - Nem tudom.
- Abban marha jól nézne ki. - Az tuti.
Nem kell szmokingban lennie. Chop is csak azért vesz azt,
mert kölcsönkérte az apja haverjától, Lentől, aki varázsló.
- Csak ismételni akarok. - Segítsek? - Minden oké?
- Segítsek? - Rae, jól vagy?
Ő meg mi a faszt keres itt?
GONOSZ RIBANC
- Rae! - Mi van?
- Beszélhetek veled? - Nem.
- Csak meg akarom magyarázni... - Katie, mit akarsz?
- Rae, mi folyik itt? - Semmi.
Nem úgy tűnik.
- Csak Rae-ért jöttem. - Semmi gáz.
- Rae, titkolsz valamit? - Nem.
Szia, Katie, mi újság?
Ha megtudom, hogy amíg kórházban voltam, olyat csináltál, amitől sírt a barátnőm,
akkor én is csinálok valamit, amitől sírni fogsz. Érted?
Igen.
- Majd hívlak. - Oké.
Gyere!
Ami történt köztünk Finn-nel,
- bár szinte semmi sem történt -, annak vége, rendben?
- Rendben. - Csak te jártál a fejében.
- Nem hiszem. - Nem hazudok, Rae.
Ja, persze.
Mindegy.
- Mi az? - Semmi, nem számít.
De igen, mert ha akarsz valamit mondani, akkor itt az ideje.
Amikor találkozol Finn-nel, mindig terheled a problémáiddal.
Annyira fontos vagy neki,
hogy le akarja venni a válladról a terhet, érted?
Nem jó érzés ezt kimondani, de szerintem ha tudtad volna,
hogy ezt csinálod, biztos nem tetted volna.
A gondjaid lehangolják, Rae.
Csak túl kedves ahhoz, hogy panaszkodjon.
Ahogy mindenki.
Az összes barátod.
Olyan veled lenni,
mintha neked lennének sérüléseid, de ők éreznék a fájdalmat.
Mintha egy vudubaba lennék, erre célzol?
Azt gondolják, hogy mindig ilyen leszel.
Kedves naplóm, örökre teher leszek a barátaim és a családom számára.
Katie látta, és a lelkem mélyén én is tudtam.
Karim el fog utazni.
Biztos, hogy anya nem fogja túl jól viselni.
- Hogy haladsz a tanulással? - Menj el!
- Tunéziába. - Nem ilyen egyszerű, Rae.
Először is itt van a kishúgod. Egyem a kis szívét!
Nem vihetjük oda magunkkal, megsülne, mint egy tojás.
Anya, Tunéziában is vannak babák, tudod. Belőlük lesznek a felnőttek.
És imádtad Tunéziát, mikor ezelőtt voltál.
Mehetsz majd mecsetbe. Rengeteg mecset van ott.
- És ott lesz Karim, szereted Karimot. - Nem akarok beszélni róla.
- Miért nem? - Mert nem.
Másról sem beszélsz, mint hogy egyetemre megyek,
- de nem tudod itt hagyni Stamfordot. - Ideköt a munkám! - Utálod az állásod.
Nem értem, miért nem akarsz elmenni.
El akarok menni Tunéziába.
Az az álmom.
Jó muszlim feleség akarok lenni. De nem megyek.
Nem mehetek, akkor ki vigyázna a kisbabámra?
- Most beszéltük meg. - Nem, rád, te vagy a kisbabám.
Ki fog vigyázni rád?
- Egyetemre megyek. - Tényleg?
Mert azt szeretnénk, természetesen.
Még egy átkozott alkoholmentes pezsgőt is bontottunk.
De azóta mintha napról napra nehezebb lenne számodra.
Nem mehetek el, ha te nem tudsz elmenni.
És szerintem nem vagy rá felkészülve.
A nevem Rachel Earl, és van egy különös képességem.
Nem csak hogy a gondjaim megmérgezik az elmémet. Az adott.
A gondjaim megmérgeznek másokat.
És minél közelebb állok hozzájuk, annál rosszabb.
{an8}NE VEGYEN BE AZ ELŐÍRTNÁL NAGYOBB DÓZIST
Szóval mi a teendő, ha ártasz a szeretteidnek?
Félreállsz az útból.
A PICSÁBA EZZEL
Senki sem jön megmenteni. Egyedül kell végigcsinálnom.
Mikor Kester azt mondta, a válaszok a naplóban vannak, talán igaza volt.
Talán csak jobban kellett keresnem. Olvasnom a fájdalmon át.
Hogy egyedül voltál aznap este, az csak a kiváltó ok.
Azt kell kideríteni, miért nem szereted magad.
Mélyebbre kell ásnunk, megvizsgálni dolgokat a múltadban,
megtudni, hogy értelmezted őket,
dolgokat, amikre lehet, hogy évek óta nem is gondoltál.
Nem töltheted azzal az életed, hogy elmenekülsz a dolgok elől.
Ez arról szól, hogy nagyon őszinte legyél. Fájdalmasan őszinte.
- Hogy őszinte legyél magaddal szemben. - Nem értem, miért kedvel.
Ciki, hogy vele vagyok. Neki ciki.
Szóval nem hiszed el, hogy kedvel, mert nem találsz kedvelhető dolgot magadban?
Úgy érzem, az elmémet... Csak eszek, amíg véget nem ér.
Bizarr minták jutottak eszembe.
És ugyanazokat a döntéseket hozzuk, mert az emberek nem tudnak megváltozni.
Valami összetört bennem.
Gondolod, hogy esetleg a dühödet az szítja, hogy feszült vagy?
Hogy a düh és az idegesség az oka, hogy beteg lettél?
Talán nem a betegségem a gond.
Talán csak meg kéne tanulnom együtt élni vele.
És bátornak lenni nem azt jelenti, hogy sosem félsz.
Arról szól, hogy mit csinálsz akkor.
Hogy nyugodt tudsz-e maradni. Hogy a helyes dolgot teszed-e.
A tavasszal bekerültem egy elmegyógyintézetbe,
mert többször is megsebesítettem magam.
Akkor ha megkérdezném a barátaidat arról, hogy mit kedvelnek benned,
mit gondolsz, mit mondanának?
A baráti körünk egy nagy semmi volt, amíg hiányzott belőle a Rae-összetevő.
Rád mindig számíthatnak. Te vagy az összetartó erő.
Gyengének hiszed magad.
Mint egy törött szárnyú kismadár egy üvegben lötykölődve.
Mert alapjában véve szerintem egy kemény kis csaj vagy.
Szóval szerinted az emberek nem tudnak megváltozni?
De én tudom, hogy igen.
Ha tényleg vudubaba vagyok, és én okozom az összes fájdalmat,
akkor azért, mert én döfködtem magamba a tűket.
De ha én böktem be, akkor ki is tudom húzni őket.
- Hogy van a kezed? - Már kicsit jobban.
Jó.
Nem akarok gorombának tűnni, Rachel, de miért jöttél ide?
Hát, szeretném, ha segítene.
El akarok menni Bristolba. Elhatároztam, hogy képes vagyok rá.
Azt szeretném kérdezni, hogy tudna-e írni egy levelet,
ha nem lesznek elég jók a jegyeim.
És mit írjak?
Csak azt, hogy jó jegyeket kaptam volna, ha nem lettem volna itt.
Írhatok levelet, de sajnos nem tudom, milyen jegyeket kaptál volna.
Mitől gondoltad meg magad ilyen hirtelen?
Úgy látom, biztos vagy a dolgodban.
De nem is olyan régen biztos voltál benne, hogy nem vagy rá képes.
Kester azt mondta, hogy megér egy próbát.
- És hogy fogod csinálni? - Hát...
Meg kell tanulnom egyedül kezelni a dolgokat.
Nem várhatok folyton arra, hogy valaki megmentsen.
Akkor kell valójában ez a levél?
Nem.
És ez mit jelent?
Gondolom, azt jelenti,
hogy végeztünk.
- Nem bántásból. - Örömmel hallom.
Nem bántásból.
Az előadó-művészet elmélet dolgozat kétórás.
Sokuknak ez az utolsó vizsgája, sok sikert!
Most két óra van, így négy óráig írhatják.
Munkához láthatnak.
Egy vizsgát már kihagytam. Így ez mindennél jobban számított.
Fel kellett javítanom a jegyeimet.
Azt sem tudtam, hogy átmegyek-e, nemhogy bekerülök-e Bristolba.
De tudtam, hogy meg kellett próbálnom. Apránként, kérdésről kérdésre.
Egyedül magam miatt.
Attól, hogy a vizsgáknak vége volt, a problémáim még nem tűntek el.
És van, ami nem oldódik meg magától. Neked kell megbirkóznod vele.
Szólnom kellett Finnről a bandának.
- Nem létezik. - Pedig ezt mondta.
- Ez komoly, Rae? - Undorító. - Srácok, srácok!
Mielőtt dühöngeni kezdtek, hallgassatok végig, jó?
Nem volt könnyű velem járni, higgyétek el!
Ő lett volna a párod a Végzősök Bálján.
Annál tovább is lehettek volna egy pár.
Hagyjuk Finnt! Jól vagy, Rae?
- Aggódtunk érted. - Hát...
Ezért hívtalak ide titeket.
Hogy elmagyarázhassam, miért éreztem így magam.
Csak ahhoz tudom hasonlítani,
mintha végig egy erdőben sétálnék,
és általában semmi gond.
Lehet gyönyörű.
Akár békés is.
De egész idő alatt tudod, hogy egyszer elérsz
az erdőnek abba a részébe, amit nem ismersz.
Sötét zugokba, amikről nem tudtál,
de valahogy végig érezted, hogy egyszer rájuk kerül a sor.
- Van ennek értelme? - Igen.
És ilyenkor lesz a világ ijesztő.
És ekkor tévedhetsz le az ösvényről.
De mivel nagyszerű barátaim vannak,
meg olyanok, akik erőssé tesznek, és emlékeztetnek rá,
hogy még amikor az erdő sötét részeibe is érek,
tovább kell mennem.
Csak menjek tovább, és minden rendben lesz.
Félni fogok.
De túl fogom élni.
Szóval ígérjétek meg, hogy nem fogtok aggódni!
- És nem fogjátok utálni Finnt. Ígéritek? - Megígérem.
- Megígéritek? - Igen.
Azért Katie Springert utálhatjuk, ugye?
- Igen. - Még szép.
Véletlenül nem a Burghley Park-i erdőről beszélsz?
Mi van? Mindig arra megyek biciklivel.
Sok sötét része van...
Akkor biciklizz máshol! Mekkora észlény vagy.
Rae! Figyelj, csak azt akarom mondani, ha Finn nem visz el a Végzősök Báljába,
akkor megtiszteltetés lenne, ha beugorhatnék és elvihetnélek én.
Az egyetlen buktató az lehet, hogy bepróbálkoztam Kellynél,
aki bevásárlókocsikat rendez a Safeway parkolójában.
Ha beleegyezik, vissza kell vonnom az ajánlatomat.
- Tiszta lapokkal kell játszanom, Rae. - Megértem. Köszi, Danny!
- Chlo! - Megmondtam neki, Rae.
- Figyelmeztettem. - Bakker, Chlo!
Chlo, várj meg! Chlo!
- Chloe! - Milyen kocsija van?
Ilyen? Vagy ez az?
- Ez az, ugye? - Chlo!
Chloe!
Chloe, most jöttél ki a kórházból!
Mit művel? Chloe!
- Megmondtam, Katie. Figyelmeztettelek. - Mit csinálsz? - Figyelmeztettelek.
Ezt kapod, ha ujjat húzol a legjobb barátnőmmel.
Jól megkapja a szaros kis autód.
Chloe, nem az az én kocsim.
Ez a kocsim.
- Várj, Katie! - Megértettem, Rae, rendben?
Vágom, zabos a barátnőd. Légyszi, hagyjuk ennyiben!
Jó, hagyjuk ennyiben. De most állok veled utoljára szóba,
még akkor is, ha bejutok az egyetemre.
Elmész Bristolba, és nem veszel tudomást az egyetlen emberről, akit ismersz?
Igen, így van, Katie.
Mert száz százalék, hogy nem vagy jó barát,
és ha olyan tökéletes lenne az életed, fix, hogy nem lógnál
egy évvel alattad járó lányokkal egy lincolnshire-i zsákutcában!
Chlo, minden oké?
Ugye tudod, hogy miután ezt tetted, még jobban szeretlek?
Még jobban, mintha a jó kocsit tetted volna tönkre.
Miért választottad a kukát?
Csak az jutott eszembe.
Chlo, tegyél egy szívességet!
Légy szíves, ne aggódj értem!
Tudom, nehéz, mert értem aztán tényleg nagyon könnyű aggódni,
de próbáld meg!
Jó? Jól van.
- Most szemét tapad a kezünkre. - Kinek a kocsija az?
Nem tudom, de baromi mérges lesz. Gyere, menjünk innen!
- Egy kicsit kihívó. - Kihívó?
Igen, kihívó.
- Tudod, kihívó. - Oké, remek.
Pont az én stílusom.
- Rendben. - De jó!
- Akkor tessék. - Köszi!
Nem vártam túlzottan a Végzősök Bálját, főleg Finn nélkül.
Na, milyen?
De meg kellett mutatnom anyának, hogy jó úton haladok.
30 évesen vettem.
Amikor még - ne harapd le a fejem -, pár mérettel nagyobb ruhát hordtam.
Nem volt elég önbizalmam hozzá, hogy felvegyem.
Ó, Rae!
Felveszem.
Egy feltétellel.
Elmész Tunéziába.
- Nem. - Anya, nagyon hiányoznál Karimnak.
Te vagy a mindene.
Rengetegszer foglak hívni.
Van olyan, hogy e-mail. Sokan használják.
- Nem erről van szó. - Anya!
- Biztos még mindig fáj. - Igen, fáj.
De majd meggyógyul.
- Megtanulok egyedül boldogulni. - Honnan fogom tudni, hogy jól vagy?
Nem fogod tudni.
Fel kell mondanom a kórházban.
Kérsz egy kis kabátot?
- Mit szólsz egy kis kabáthoz? - Anya!
Van kabátom.
- Gyönyörű vagy. - Te is.
Csak pizsamásabb ruhát vettél, mint amire számítottam.
- Nem tudok szembenézni vele, Rae. - Miről beszélsz?
Hát...
- Mi jön ezután? - Üzleti iskola.
Nem is tudom.
Csak azért gondoltam arra, mert az apám golfozik az igazgatójával.
És ha nem megyek oda, akkor nem tudom, mit fogok csinálni.
Csak azt tudom, hogy nem csinálhatjuk együtt.
Chlo!
Mint mikor azt mondtad, hogy ne aggódjak érted.
- Akkor már tudtam, hogy el fogsz menni. - Igen.
Mindenki elmegy, igaz?
A bandával egy ideig tartani fogjuk a kapcsolatot, de...
Hát...
Ilyen az élet, nem?
De mi ketten,
mi vagyunk Chloe és Rae. Mi nem a banda vagyunk.
És ha elmegyek Bristolba, akkor majd eljössz meglátogatni.
- Oké? - Az jó lesz.
Nem számít, hol vagyunk, vagy mit csinálunk,
megígérem, hogy mi örökre Chloe és Rae maradunk.
- Jó? - Jó.
- Chloe! - Mi az?
Ezer évig csináltam ezt a sminket, most meg megríkattál.
- Nem, te ríkattál meg engem! - Nem igaz, te voltál.
- Akkor nekiállsz készülődni? - Igen.
- Adnál egy szemkihúzót vagy valamit? - Aha, kisminkellek. - Köszi!
- Izzy, mi történt a karoddal? - Már jobb, mindjárt leveszem.
Üti a ruhámat.
Itt is van.
A plusz egy főm.
Milyen szépek vagytok! Szia!
Nézzétek, milyen szexi! Siess, te féleszű!
- Jól van, vágjunk bele! - Várj!
Tudom, hogy az utóbbi időben nem mentek valami jól a dolgok,
de azt kérte, hogy kérdezzem meg.
Hogy Finn-nel lehettek-e barátok a jövőben.
Archie, légyszi, ne most csináljuk ezt!
Őszintén, Raemundo, tudnia kell. Egy vagyonba került neki a taxi.
{an8}FINN NELSON
PÖCS FASZFEJ
Finn Nelson, késve, meghívó nélkül, kezébe vette az irányítást azzal,
hogy eljött, és több mint szexin nézett ki szmokingban,
de, kedves naplóm, nem ez a lényeg.
- Izzy! - Bocsi!
Archie!
Ez aztán kínos volt.
- Rae, megcsókoltam Katie-t. - Finn!
- Semmi gond. - De igen.
Megbántottalak,
és sajnálom.
Egész eddig azt hajtogattad,
hogy nem vagy nekem elég jó, de én nem vagyok elég jó számodra.
Nem vagyok különb, mint bármelyik 19 éves faszfej.
Most kritizálod az ízlésemet a férfiak terén, vagy mi?
Komolyan mondom, Rae.
Cserbenhagytalak.
Figyelj,
nem kellett volna a tökéletes férfinak bélyegeznem téged.
Nem volt igazságos.
De minden rendben lesz köztünk.
Tudod, miért, ugye?
Mert nem fontos, hogy együtt legyünk.
És az, hogy most nem járunk, Finn Nelson,
még nem jelenti azt, hogy sosem fogunk, oké?
Igen.
Ha nem jön össze Bristolban, tudod, hol találsz.
Finn, ha nem jön össze Bristolban,
akkor majd megoldom egyedül.
Megcsókolhatlak még egyszer utoljára? Búcsúzóul.
Nem.
A csók visszalépés lenne, nem?
Iszunk egyet?
Gyerünk, ez elvileg egy buli!
- Egészségedre! - Drágám!
- Drágám!
Nem akartam a karjaiba alélni.
De az adott pillanatban vele akartam lenni.
Még ha Boyzone szólt is.
Mutatni akarok valamit.
Mi van? Jaj, Izzy!
- Nézzétek, mit csináltatott Izzy! - Illik Chopéhoz.
Ne már, csak szívatsz?
- Izzy! - Tetszik?
- Te is csináltatsz? - Nem. - Miért?
Csináltassunk mindannyian!
Stan Ford forever!
Tessék, 16 elektromos whisky.
- Ma este ki állja, Danny? - Mindent bele, Archie!
Ezt a dalt a legjobb barátaimnak ajánlom.
Bárki is legyen belőlük.
Egyikünk sem tudta, mi következik, vagy hogy mi lesz majd belőlünk.
Csak azt tudtuk, hogy úgy a legjobb elbúcsúzni, ha együtt vagyunk.
{an8}2 HÓNAPPAL KÉSŐBB
Izzy három hármast kapott. Ami bőven elég ahhoz,
hogy textiltervezést tanuljon a Peterboroughi Iparművészeti Főiskolán.
Rachel Earl.
Chloe pedig minden várakozást felülmúlt.
Vagyis meg kell ismételnie.
Én nem nyitottam ki azonnal. Fontosabb dolgom volt annál.
Még maradt egy kezelés.
Amikor idefelé sétáltam, egy madár szart egyet, és éppen mellément.
Pont nem találta el a fejem.
Tekintve, mi történt az első találkozásunkkor,
szerintem fejlődtem.
Talán csak a galamb változott meg.
Szóval mi kell? Hogy felvegyenek Bristolba?
Két ötös és egy négyes.
Gratulálok!
Tessék.
- Még találkozunk. - Nem, ha én látlak meg előbb.
Karim megkért, hogy mindenképpen adjam oda a láncot.
Kedves naplóm, gondolom, ez a titok.
Nincs szükség konkrét elképzelésekre arról, hogy ki vagy és mi a célod.
Sem ajánlatokra, jegyekre vagy jóváhagyó pecsétekre.
Csak meg kell tudnod birkózni azzal a szarral, amit eléd dob az élet.
És ami ezt az őrültséget illeti,
az összeomlásokat és az elmebetegséget,
az az enyém, kedves naplóm.
Az hozzám tartozik.
És elkísér utamon.
facebook.com/Ziresub twitter.com/Ziresub