KÜLDETÉS MEGSZAKÍTVA
FÖLDI IDŐ: HAJÓ IDŐ:
A MAJMOK BOLYGÓJA
Azért gyűltünk össze,...
"A MEGTÉVESZTÉS" hogy elbúcsúzzunk attól,
aki közöttünk élt.
Ahogy a mondás tartja...
az élet olyan, mint a legelő.
Olyan, mint egy virág a mezőn, gyarapszik,
kiteljesedik, majd elpusztul.
Nyugodj békében, Lucian,
Fauna édesapja.
Miért? Miért? Hogy tehették ezt?
Ezek mind, csak állatok, Fauna. Nem tudnak ennél jobbat.
Utálom őket. Utálom őket!
El fogjuk kapni ezeket, Fauna.
Megígérem neked, az apád sírjára.
Elkapjuk az embereket és megbüntetjük azért, amit tettek.
Száz ember, minden egyes majomért.
Bújtatják a gyilkosokat.
Hazudnak a gyilkosokról.
Eljött az idő, hogy közösen elkergessük az embereket.
Nem! Ez megoldható törvényekkel,
és a törvény ÉN vagyok.
Ez egy nagyon barátságos kis közösség, Jasko.
Ezt mind azért csinálják, mert meghalt egy majom?
Nos, a halálát egy vízforraló okozta.
A majmok utálják az embereket. Túl sokan vagyunk.
Ezek a Dragonyosok, ahogy hívod őket, biztosan illegálisak.
A majmok törvénye tiltja az ilyen akciókat az emberek ellen.
Perdix és Zon dolgoznak az ügyön, de nem lehetnek mindenhol ott.
Gyerünk már! Valami akadjon már a horogra.
Galen, miért nem hagyod, hogy megtanítsunk pecázni?
Ó, nem. Nem szeretem azt, amiben a halak úsznak.
Nézzétek!
Dragonyosok. Menjünk!
- Takarod el, ember! - Ez az otthonom!
Majd figyeld, ahogy ég.
Nem! Ne! Ne!
Legyen ez lecke minden embernek.
Ó, ember.
Ez annyira durva. Miért? Miért, miért?
Hadd találjam ki. Mi már láttunk ilyet korábban.
Egy másik helyen, egy másik időben.
Szégyellem magam, hogy majom vagyok. Tudunk valamit tenni?
Megkereshetjük a gyilkosokat.
Az egész akkor kezdődött, mikor megölték egy majomlány apját.
Talán a lány tud segíteni.
Majd én beszélek vele.
Ki az?
Ki van ott?
Idegenek vagyunk...
de nem akarunk bántani.
Majmok vagytok?
Nem hiszem, hogy kétséges, hogy csimpánz vagyok. Miért?
Sajnálom, de attól féltem, hogy emberek vagytok.
Biztosan félned kell az emberektől?
Megölték az apámat.
Sajnálom, de nem tudtuk, hogy majmot öltek.
Kegyetlenek és utálom őket!
Mindig is utálni fogom őket, amiért ezt tették.
Öö, a nevem Phoebus, és, öö, ők a barátaim,
Alar és, öö, Pargo.
Fauna vagyok. Hol vagytok?
- Itt vagyunk. - Olyan ismerős a hangod. Te ki vagy?
Pargo vagyok. Nem hiszem, hogy találkoztunk. Messziről jöttem.
Nagyon hosszú utat tettünk meg.
Akkor biztosan fáradtak vagytok és éhesek.
Nem akartok eljönni hozzám? Van ételem és italom.
- Egyedül élsz? - A nagybátyámmal, Sestus-szal.
Bement a faluba néhány dologért, csak éjszaka jön majd vissza.
Nos, nincs túl sok időnk, de nagyon éhesek vagyunk.
Jól van, akkor gyertek velem.
Remélem, maradtok a nagybátyám érkezéséig. Kedvelni fogjátok.
Értesítelek, ha ismét rajtuk ütünk.
Viszlát, Sestus.
Üljetek le. Helyezzétek magatokat kényelembe.
- Tudunk valamiben segíteni? - Azért, mert vak vagyok?
Nem, ne legyél buta. Egészen jól elboldogulok.
Az, hogy nem látok, csak kicsit változtatja meg a dolgokat.
Elég jól ismerem a farmot és a környék legnagyobb részét...
de ahhoz nincs szükségem a szemeimre.
Persze vannak-, vannak dolgok, amik hiányoznak.
A naplemente, a virágok színe.
És-és az olvasás.
Az olvasás a legjobban.
Az apám könyveket gyűjtött,
és azt hittem elolvasom őket, mielőtt elvesztem a látásomat,
de ő csak leült,...
hogy felolvassa őket, újra és újra.
Minden este a tűz mellett, az apám-
Sajnálom, Fauna. Azok az emberek, tudod, hogy kik voltak?
Senki sem tudja.
A nagybátyám Sestus, találkozott az apámmal és látta, ami történt,
de túl messze volt, hogy segíthessen.
Hogyan történt?
Ketten voltak.
Ide jöttek ételt kérni, és az apám adott nekik.
Próbáltunk barátságosak lenni velük.
Sestus mondta neki, az emberek árulók, de nem hallgatott rá.
Aztán később, lent a tengernél,
megtámadták az apámat, és megölték.
Mi van a nagybátyáddal? Adott leírást róluk, hogy néztek ki?
Milyen magasak, milyen a hajuk, mit viseltek, bármit?
Nem. Nem, sötét volt. Nagyon kevesett látott.
Egyébként, hogy tudod elmondani, hogy néz ki ez, vagy a másik?
Amikor még láttam, mind ugyanúgy nézett ki.
Nekem ugyanez a problémám.
- Pargo? Pargo, hol vagy? - Itt.
Nagyon sajnálom, Fauna. Attól tartok, kiöntöttem a tejet.
Rendben van, feltakarítom. Önts magadnak másikat!
Sestus nagybácsi!
Fauna, van itt valami, amit jobb, ha elmondunk neked.
- Mit? Mi az? - Azt mondtad, az olvasás hiányzik a legjobban.
Nos, a könyvek szeretete az, amit meg tudunk osztani veled.
Sajnos, volt egy kis gondunk a Tudományos Minisztériummal.
Gond? Mi-miféle gond?
Nos, van ott néhány könyv, amit nem tudtuk, hogy be van tiltva,
és a rendőrség megtalálta a házunkban.
- És megbüntettek az olvasásért? - Nos, tulajdonképpen, tudod,
volt egy elképzelés, hogy néhány ember megváltozott egész életére.
De biztos, hogy ezek nem törvényellenes gondolatok?
A nagybátyád nem értené meg, ahogy te sem. Jobb, ha megyünk.
- Igen, jobb, ha megyünk. - Azt hiszem, Sestus nem ugyanazt...
érzi a könyvekkel kapcsolatban, mint én.
Ő és az apám, sokat vitatkoztak a könyvekkel kapcsolatban.
Van egy ötletem-, egy hely, ahol biztonsában el tudtok bújni.
- Nem messze innen. Kérlek! - Nem hiszem, hogy ez egy jó-
Hadd tegyem meg értetek. Olyan kedvesek voltatok velem.
Erre.
Ezek még itt vannak.
Hosszú ideig nem volt szükségem rájuk.
Sokszor jöttem ide olyannal, akivel együtt nőttem fel.
Aki nagyon fontos volt számomra.
Ez volt a mi titkos helyünk,
ahol sokat nevettünk és kizártuk a felnőttek világát.
Aztán elhagyott, mikor vak lettem.
- Pargo? - Itt vagyok, Fauna.
A hangod emlékeztet-
Ez a hang annyira olyan, mint az övé.
Kíváncsi vagyok.
Megérinthetem az arcodat?
Ez segíthet megtudni, hogy milyen vagy.
Igen, ez egy, azt hiszem-
ez egy erős, jóképű arc.
Itt biztonságban vagytok. Visszajövök reggel étellel...
miután Sestus nagybátyám elmegy a faluba.
Itt maradsz? Kérlek.
I-igen, maradok.
Köszönjük, Fauna.
Ó, ember, ez közel volt.
Nem szeretem ezt csinálni. Nem hiszem, hogy jó dolog becsapni.
- Hát, igen. - Még mindig nem tudunk semmit.
- Fogalma sincs, kik a gyilkosok. - Kivéve, hogy emberek voltak.
- Hacsak meg nem találjuk őket. - Igen, tudom.
Sajnálom az apját.
Ha megállítjuk a Dragonyosokat, az nem oldja meg a gyilkosságot.
Hé, a Dragonyosok a helyi gyilkosok, igaz?
- Ők itteniek. - Így van.
Úgy értem, az a két ember, aki megölte Fauna apját,
ők szintén helyiek lehetnek, tudod?
Fogadhatsz, ha a majmok megtalálják, akkor lelövik őket.
Most van a vadászszezon emberekre, nem?
És ki fogja megállítani a majmokat?
Oké, szóval csak próbáljuk meg elfogni a Dragonyosok vezetőjét.
Ha ebbe belemegyünk, az egész dolog kudarcba fulladhat.
Az egésznek semmi értelme.
Úgy értem, ha elkapsz egyet, elvárod, hogy a vezető legyen?
- Nem, Galen. - Valaki csatlakozik a Dragonyosokhoz.
Beszivárog és mindenkiről információt gyűjt.
És ki lesz az, aki megszerzi mindenkiről--
Én.
Állj!
Állj meg, kérlek.
Állj! Kérlek!
Mi van? Mi a baj?
Két ember megtámadott. Ellopták a lovamat!
Miféle környék ez? Vannak nektek törvényeitek?
Megértem, hogy mérges vagy, de ne ordíts velem!
- Sajnálom. - Nem én loptam el a lovadat.
Sajnálom, de értsd meg, helyet keresek, hogy letelepedjek.
Nos, ez egy jó körzet,
habár problémáink vannak az emberekkel.
De megoldjuk ezeket a problémákat.
Ó, ebben biztos vagyok.
Kérlek, van a közelben egy falu, ahol jelenthetem a rendőrségnek?
Kapaszkodj fel. Oda viszlek.
Ó, köszönöm. Ó, ez csodálatos.
Tudod, nem gondoltam, hogy egy majom ilyen ripacs tud lenni.
Dragonyos?
Ki tudja? Talán.
Gyerünk, kövessük, talán elvezet valahova.
Várj! Nem "mi", én.
Fauna számít rád, mikor vissza megy a barlangba.
Nem akarjuk, hogy gyanút fogjon.
Héhány héttel ezelőtt,
emberek gyilkolták meg a testvéremet.
Valóban? Nos, remélem, azok az emberek megbűnhödtek.
Még nem kaptuk el őket. Nem tudom, hogy elfogjuk-e valaha.
Benned és bennem van valami közös.
Hasonló dolog történt, ahol éltem.
Mi tudtuk, hogyan kell meg-
Ó, sajnálom.
Titoktartást fogadtam.
Gondolod, mondtam valaha bármit, amivel megsértek egy majmot?
Vagy segítek egy embernek?
Nos, valóban, egy csapat majom közülünk összefogott,
és elzavartuk az embereket, majd felgyújtottuk a házaikat,
és még meg is öltünk néhányat.
- Tényleg ezt csináltátok? - Hó, hó, tényleg ezt csináltuk.
Elmondhatom, hogy azóta semmi problémánk az emberekkel.
Jó! Jól hangzik.
Tudod, Phoebus,
azt hiszem, élvezni fogod, a találkozást néhány barátommal.
Helló, Fauna.
- Pargo? - Igen.
Alar nincs itt? Hoztam ételt.
Nem, nem, ő és Phoebus elmentek vízért.
Szomorú vagyok. Nagyon élvezem a beszélgetést veletek.
Igen, nos-, igen, én is.
- Pargo? - Igen?
Mesélnél valamit arról a könyvről, amit olvastál?
Tudnál mondani néhány történetet?
Igen. Azt hiszem.
Igen, nos, van az a köny, amit mindig kedveltem.
Volt egy történet arról- egy majomról...
aki elsodródott egy szigetre, a szörnyű óceán közepére.
Nos, a neve Robinson Crusoe volt.
Egy tószt a Dragonyossá lett Phoebus-ra!
- Phoebus-ra! - Phoebus-ra!
- Az összes majomra! - A majmokra!
- A Dragonyosokra! - A Dragonyosokra!
Gratulálok, Phoebus, hamarosan közénk tartozol.
Te nem is tudod, hogy ez mennyit jelent nekem.
A ma esti gyűlésen megkapod a vezetőnk végleges jóváhagyását.
És aztán, teljes jogú Dragonyos leszel.
Mindannyiunk testvére.
Később velünk lovagolhatsz, mikor rajtaütünk az embereken.
Rohadék.
Nyugi.
Csak nyugi. Csak nyugalom.
- Hé, Alan! - Pete!
- Hogy sikerült? - A barátunk elvezetett a találka helyükre.
- Innen egy mérföldnyire. - Jó kis séta. Remélem Galen bejutott.
- Ezt nézd meg. - Mi az?
Ez egy folyóirat Fauna apjától.
Ő írta, de Fauna nem tudta mi van benne, arra kért olvassam fel.
Megálltam annál a résznél, ahol azt említi, hogy...
emberekkel találkozott titokban, emberekkel, akiket kedvelt.
- Barátok voltak. És ők is kedvelték. - Tényleg?
Tudta, hogy a majmok tartanak az emberektől és utálják őket, igaz?
De ő találkozott velük titokban és megosztotta a tudását.
Alan, ennek semmi értelme. Nincs ember a világon, aki bántana...
egy olyan majmot, aki megpróbál segíteni neki.
Csodálkoznék, ha Sestus tévedne.
Mi van, ha Fauna apját nem emberek ölték meg?
Igen, téved vagy hazudik.
Gyerünk!
Az unokahúgom, Fauna. Vele fogsz találkozni.
Mondd el neki miért vagy velünk, én hamarosan visszajövök.
- Fauna- nagyon jó kis név. - Kedves lány. Ja, és vak.
És, Phoebus, nem tud semmit a dolgaimról. Tartsd ezt titokban.
Hát persze, természetesen.
Mikor visszajövök, hozok neked egy lovat. Szükséged lesz rá.
- Ó, helló. - Phoebus?
Igen. Hadd segítsek.
Találtál vizet?
Vizet?
Igen, Pargo mondta, hogy te és Alar elmentetek vízért.
Ó, víz, igen!
Ó, azt hiszem, ez kész is van.
Igen.
- Pargo-val voltál? - A barlangnál.
Mesélt egy történetet...
egy majomról, a neve Robinson Crusoe.
Ez egy közeledés a nő felé.
Azt hiszem, szeretem őt.
Ilyen hirtelen?
Valakire emlékeztet, de tudom, hogy nem ő az.
De olyan lágy a hangja,
Egy kedvesség az egész lénye...
annyira elevenné tesz, amilyet már hosszú ideje nem éreztem.
Fauna,
óvatosnak kell lenned.
Nem bízhatsz egy szerelemben, ami ilyen gyorsan jön.
Az idő ad bármi garanciát a szerelmi kötődésre?
Phoebus, ez felveti a kérdést, tud-e valakit szeretni, aki vak?
Úgy gondolod, ez lehetséges?
- Őszinte választ akarsz? - Hát persze.
Nem,
nem gondolom, hogy ez lehetséges.
Meg tudok csinálni bármit, amit egy látó nő megcsinál.
Kivéve, hogy felismerd az igazságot! Ő nem egy majom!
Biztos lehetsz benne.
Nem hiszek neked!
Azt hiszem te vagy az egyetlen, akiben nem lehet megbízni!
Szeretnél a barátja lenni, de úgy beszélsz róla, mint ellenségről!
Ő a barátom! Ismerem őt.
És nagyon-- nagyon aggódom miattad.
Nem akarok többé hallani rólad!
Menj el!
Tűnj el!
Galen, szerencséd volt?
Igazad volt.
Sestus nem csak ismeri, hanem a Dragonyosok közé is tartozik.
Mit tudsz erről?
Elnyertem a bizalmukat. Valójában, a tagjuk lettem...
egy mai különleges gyűlésen.
- Szép munka, kölyök. - Igen, tudtuk, hogy megcsinálod.
Igen, mindannyian csináltunk remek dolgokat, nem igaz, Pete?
Nos, én nem tudok semmit letenni az asztalra. Semmit sem tettem.
De csináltál.
Valóban csináltál.
- Mit ettél, egyébként? - Megmondom mit ettem.
Távol kellene maradnod Fauna-tól.
Sajnálom Galen, nem értelek.
- Szerelmes beléd! - Hogy érted, hogy szerelmes?
Ő mondta! Azt kérdezte, el tudom képzelni, hogy te is szeretsd?
- Ez nevetséges. - Nevetséges? Ez tragikus.
El tudod képzelni mit csinál, ha rájön, hogy emberek vagytok?
Várj egy kicsit! Te hitetted el vele, hogy majom vagyok.
Nem hittem, hogy ennyire belebonyolódsz!
- Nem is! - Rendben van. Most mindketten nyugodjatok le.
Ami megtörtént, az megtörtént. Senki sem tervezte így.
Nézd, Galen, nem akarom többet bántani, és te sem.
Nem csinálom tovább. Megyek és beszélek vele.
- Pete. - Mi van?
- Legyél kedves vele. - Hát persze.
Szia, Fauna. Pargo vagyok.
Nem kellene itt lenned.
Igen, tudom, de beszélnem kell veled.
Phoebus elmesélte mit mondtam veled kapcsolatban?
- Nézd, Fauna- - Minden rendben.
Minden rendben van, ha nem érdekellek.
Megértem.
Ez túl gyors. Talán, idővel és aztán--
Nézd, öö, te nagyon bájos vagy...
és kedves.
Vannak bizonyos dolgok velem kapcsolatban, amit még nem tudsz!
- Úgy beszélsz, mint Phoebus. - Talán őt kellene hallgatnod.
Mond meg te- mond meg te, hogy mi a baj veled...
talán az felülmúlja azt, ami velem a baj.
Várj, várj, várj, várj, várj, várj, várj.
Tudod, ez emlékeztet engem egy történetre...
anyám mesélte nekem, amikor nagyon fiatal voltam.
Meséld el!
Nos...
ez egy öreg, vak emberről szól, akit Isaac-nek hívtak...
volt két fia, Jacob és Esau.
Esau, vadász volt,
erős volt és szőrös, és az apja bálványozta őt.
Az öreg Isaac nagyon beteg volt,
és a halálos ágyán, az áldását adta Esau-ra,
ami nagy dolog volt azokban az időkben.
A másik fiú, Jacob-nak
puha és sima bőre volt
és ő is akarta az apja áldását,
ezért a tesvérének, Esau-nak tettette magát...
beborította a kezét egy darab kecskebőrrel.
És,
Isaac bolond volt...
azt hitte, Esau kezét fogja,
és Jacob-ot ugyanúgy megáldotta.
Nem vagyok biztos benne, hogy jól értem a történet jelentését.
Ez egy megtévesztés volt Fauna, a kétségbeesésből született,
de nem akart senkit sem bántani.
De te, nem csaptál be senkit, Pargo.
Megfogtam az arcodat.
Erős, mint Esau-é.
Ha puha és sima lett volna, mint Jacob-é,
akkor megrémültem volna és megvetnélek.
Fauna, meg kell értened, hogy nincs köztünk semmi...
és sohasem lehet.
A barátaim és én, még ma elmegyünk innen,
és sohasem lát-
és soha többé nem hallod a hangomat.
Ó, ne.
Viszlát, Fauna.
Tartsd! Tartsd! Ne kiabálj!
Nyugalom, Perdix. Csak beszélni akarunk veled. Segítened kell.
Egy barátunk, ma éjjel találkozik a Dragonyosokkal.
Ha el akarod kapni őket, mi elviszünk oda.
A barátunk igen nagy bajban lesz. Nem kérdezzük, hanem mondjuk.
- Nem Perdix vagyok. - Engem kerestek?
Mint a Főtanács vezetője hívom a Dragonyosokat cselekvésre!
Ha nincs ellenvetés,
nem hangoztatjuk a sérelmeket, mint amikor legutóbb lecsaptunk.
Úgy tűnik, ezek az emberek mostmár halottak.
Megértem...
Van egy új jelöltünk, aki csatlakozni kíván a sorainkba.
Megkérhetem, hogy felálljon?
- Neved? - Phoebus.
- Ki kezeskedik Phoebus-ért? - Én, Sestus.
Ah, Sestus, az jó. Te, Phoebus, ismered a Dragonyosok céljait?
Ó, igen. Elüldözni az összes embert a földjeinkről.
- Az emberek, akik elutasítják? - Halál rájuk!
Halál az összesre!
Úgy látszik Sestus, megfelelő jelöltet hozott nekünk.
Szavazzunk!
Isten hozott, Phoebus, Dragonyos testvér.
Most és örökké.
A következő ember akin rajtaütünk, Rico lesz, a juhász.
Találkozunk holnap délben. Egyetértetek?
- Egyetértünk! - És, Phoebus...
téged ér a megtiszteltetés, hogy megölheted őt.
Nagyon köszönöm.
- Akkor holnap! - Várjatok!
Elnézést. Én csak--
Én nem igazán tudom, vége van.
Most vége van?
- Hát persze. - Ilyen hamar?
Nincs több dolgunk, amit megbeszéljünk.
Van még valami, amit elmondanék.
Ismered azt a két embert, akik ellopták a lovamat és megtámadtak?
Én láttam őket.
- Hol? - Nem messze innen.
- A farmomnál? Ezt nem hiszem el. - Ők csak átmentek rajta.
A tengerpart felé tartottak. Egészen biztos, hogy arra mentek.
Miért nem megyünk oda és keressük meg őket?
Éjszaka?
Nos...
Nem hiszem, hogy reggelig ott maradnának.
Nem lehet átkutatni a barlangokat és a sziklákat ilyen sötétben.
Hajnalban találkozunk a parton, a Sandy Point-nál. Egyetértve?
- Egyetértve. - Ne aggódj!
Elkapjuk őket, megígérem.
Megölheted őket Rico helyett, ha akarod.
Ó, köszönöm.
Köszönöm.
Valami baj van, Phoebus?
Ó, nincs. Nem, nem. Nincs semmi.
Semmi se lehetne jobb. Semmi.
Gyere, visszaviszlek a farmra.
Ha nem gond... Maradnék itt még egy darabig.
Úgy értem, ez egy... nagyon különleges éjszaka.
És ez egy nagyon különleges hely számomra.
Szeretném egyedül élvezni egy ideig.
Persze, természetesen.
Meghallgattam mindent, amit mondtál.
Teljesen világos, hogy hazudsz.
Ugyan már, Perdix. Hogy lehetsz benne biztos, ha nem ellenőrzöd?
Nem ismered a Dragonyosok találka helyét.
Még én sem tudtam megtalálni.
Miért jöttünk volna ide hazudni? Ezt nagyon könnyű bebizonyítani.
Visszaraklak titeket a cellába és elmegyek arra a helyre.
Ha a Dragonyosok ott vannak, kiengedlek benneteket.
Most nincsenek ott, Perdix!
A múlt éjszaka voltak ott!
Először ott vannak, aztán meg nincsenek.
El kell döntenem, hogy kivégezzelek-e titeket...
vagy tanácsoljam Urko-nak, hogy lövessen le.
Nos, nagyszerű lehetőségek.
Vissza a cellátokba.
Mozgás!
Fogd a fegyverét. Vissza, hátra!
- A falhoz! Óvatosan! - Ki vagy te?
Azért viselek a maszkot, hogy ne ismerj fel. Miért mondanám el?
Ki fogom találni. Követni foglak, mégha ez tíz évembe is kerül.
Remélem találsz valami jobbat, amivel eltöltöd azt a tíz évet.
Kezdhetnéd a Dragonyosok elfogásával.
- De te egy Dragonyos vagy. - Ez egy hosszú történet.
A lovam hátul van. A Dragonyosok a Sandy Point-nál lesznek.
- Értem. - Vidd őt is. Találkozunk a szikláknál.
- Gyerünk! - Perdix, egy kicsit lovagolunk.
Kívűlre, jó és egyszerű.
Hol voltál?
Ha jól emlékszem, az volt a terv, elhozod Perdix-et a gyűlésre.
Megváltoztattad a tervünket.
Várj, várj, várj.
Azt mondtad, hogy a Dragonyosokat akarod.
Nézzük, érdekel-e még téged, vagy meg fogsz ölni.
Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk!
Nincs ott senki!
Még vannak további barlangok visszafelé a tengerparton.
Mindannyian, dobjátok el a fegyvereket.
- Dobjátok el! - Nem!
Ne legyél bolond, Zon.
Te vagy a bolond, Perdix. Egy bolond, aki nem velünk van.
Rendben, fordulj vissza. Hadd öljünk embereket!
Tíz fegyverünk van a tied ellen.
Meg akarsz halni, hogy megmentsd az embereket?
Meg akarsz halni, hogy megölj, Zon?
Túl messzire mentünk, Zon.
Pofa be, Sestus!
Elintézünk valamit, aztán befejezzük ezt.
Be fogom, ha emberrel kapcsolatos, de nem, ha majommal.
Megölök bárkit, embert vagy majmot, ha megpróbál megállítani.
Fauna, Fauna, most már minden rendben van .
- Pargo. Pargo, te vagy az? - Igen, Fauna.
Nem! Te nem Pargo vagy.
Te ember vagy!
Ez egy kétségbeesésből született metévesztés volt, nem ért kár.
Menjetek el!
- Menjetek el tőlem! - Fauna, Fauna!
Fauna, itt a nagybácsid. Sestus vagyok.
- Nincs mitől tartanod. - De ő ember! Ő ember!
- Ne aggódj, nem fog bántani. - Nem!
Vigyétek el! Vigyétek el innen!
Ő-ő átvert engem.
Átvert engem, ahogy a többiek átverték az apámat.
Alattomosak, mint az állatok, és úgy is kell bánni velükl!
Fauna, hallgass most meg! Ez az ember megmentette az életedet.
Kockáztatta az életét, hogy megmentsen téged.
Nem, én gyűlölöm, gyűlölöm őt. Egy ember megölte az apámat! Ő!
Fauna, Fauna, Alar vagyok. Figyelj kérlek, hallgass meg!
Nem tudom, hogy ember ölte-e meg az apádat.
De ha így történt, az nem jelenti azt, hogy minden ember gonosz.
Ahogy nem minden majom jó.
Alar az igazat mondja.
Nem ember okozta apád halálát.
- Fogd be, Sestus! - Miről beszélsz, Sestus?
Gyűlölöm és rettegek az emberektől, akárcsak most te,
de az apád az más volt.
Ő nem félt az emberektől, bízott bennük.
- Azon az éjjel Zon-nal voltam. - Ne, Sestus!
Figyelmeztettük apádat, de ő makacs volt.
Zon mérges lett, veszekedtek, és Zon megütötte őt.
Elesett és beütötte a fejét egy kőbe.
- Ó, Istenem. - Zon azt mondta...
mindketten felelősek vagyunk a haláláért.
Fauna, Képtelen voltam...
elmondani neked az igazságot.
Sestus egy gyáva.
De mi a különbség, hogy ki ölte meg Lucian-t?
Az emberek még mindig az ellenségeink.
Ki kell űznünk őket a földjeinkről.
Öld meg. Öld meg az embereket!
Nos, hallgassatok rám! Hallgassatok rám!
Öljétek meg őket! Hallottátok?
Hallgassatok rám! Öljétek meg!
Öljétek meg őket!
Add ide a pisztolyodat, Zon.
Menjünk!
Szívesen maradhattok a farmon.
Köszönjük, Sestus, de tovább kell mennünk.
Fauna-
Nézd, én--
Fauna, nagyon sajnálom.
Remélem, megbocsátasz nekem, mert megtévesztettelek.
Én csak azt nem értem...
hogy lehet az, hogy egy embert szerettem.
Viszlát.