2009-ben Robin néni egy reggeli mûsor házigazdája volt.
Ezért elég korán kellett felkelnie.
Milyen korán?
Jó reggelt.
Szóval tényleg megcsinálod?
Tényleg hajnal kettõre fogsz járni dolgozni?
Nem magamért teszem. A rajongókért.
Kik is pontosan egy hajnali négykor kezdõdõ mûsor rajongói?
Az emberek, akiknek a mûsora ötkor kezdõdik?
Drogfüggõk, akik még nem adták el a tévéjüket?
Sztriptíztáncosnõk, akik már végeztek aznapra,
de még nem kell a gyerekeiket az iskolába vinniük?
Õk az én embereim.
Jól van, meséljetek, mi újság van?
Tudod, a szokásos.
- A szokásos? - Igen.
Robin, gondolj a világ legviccesebb dolgára.
- Megvan. - Szorozd meg kettõvel.
Szóval két szmoking egy csimpánzon?
Még annál is viccesebb történt ma Marshallal.
Elõször is, annál nincs viccesebb.
Másodszor pedig,
ez nem is olyan jó sztori.
Ugyan, srácok.
Négy fiatal, aki a világ legizgalmasabb városában lakik.
És nincs mit mesélnetek nekem?
Mit mondhatnánk? Vannak ilyen hetek is.
Ugyanaz újra és újra.
Az egyik gyerekem festéket evett.
Aljas módszerekkel szedtem fel egy kevéssé intelligens nõt.
Az ex-barátnõm, Karen a városba költözött. Látod, csak a szokásos.
Karen a városban van?
Te most viccelsz!
Srácok, már meséltem nektek Karenrõl.
Õ volt a barátnõm a gimiben, és egy ideig a fõiskolán.
Gyönyörû volt és okos.
Teljesen bele voltam esve.
Sajnos Marshall és Lily nem kedvelte.
A bajok akkor kezdõdtek, amikor Karen megszólalt.
Olyan klassz, hogy koleszban laktok.
Ez olyan amerikai.
Olyan "beszÃ©ljÃ¼nk hÃ¼lyesÃ©geket Ã©s legyÃ¼nk rasszistÃ¡k."
Istenem, olyan felvÃ¡gÃ³s volt.
Olyan magasan volt az orra, hogy nem is látott tõle.
- Azért nem volt olyan vészes. - Te persze így gondolod.
Mert téged is a zombijává változtatott.
Meg akarom enni az agyad,
de csak ha bio és vega vagy.
Mi?
Ideadnád a sót?
Só?
Milyen burzsoá.
Teljesen.
Az micsoda?
Az egy... tévé, Karen.
Én nem nézek tévét.
Teljesen.
Te tényleg azt hitted, hogy a pankrációra vettem jegyeket?
Csak ironizáltam.
Teljesen.
Tudom...
...hogy csak ironizáltál.
Én is...
...ironizálok.
Vágjunk bele!
Mi az?
A festék egy hónapig nem jött le.
Így kellett találkoznom Lily szüleivel. Sosem égtem akkorát.
Egészen máig. Meséld el a sztorit.
Meséld el....
Hagyjatok!
Várj, tényleg ennyire vicces?
Nem hülyéskedem.
Szinte már azt akarom, hogy ne halld,
mert ennél viccesebbet
soha többet nem fogsz hallani,
és átkozni fogod magad, hogy most hallani akartad.
De azért hallanod kell. Nagyon vicces.
Rendben.
Reggel a cég edzõtermében voltam kosarazni.
A munkatársaim elég kegyetlenek tudnak lenni.
Nézzétek Wisniewskit. Sírni fog. Nézzétek.
Nézzétek.
Nem is tudom, szerintem a térdeknek nem kéne abba az irányba csavarodniuk.
Szerintem megsérült a térdszalagja.
Haver, maximum a méhnyaka vagy a szûzhártyája sérült meg.
Ja, vagy a petevezetéke.
Egy kicsit szalonképesebbé tettem az elmondottakat. Szóval...
Benyúltam a táskába, hogy elõvegyem a ruháimat...
Várj, várj. Én akarom elmondani. Én akarom.
Jól van. Mondd te.
Marshall belenyúlt a táskájába, hogy elõvegye a ruháit...
Nem, te mondd el. Te viccesebben mondod.
Nem, én mondom. Ne, mondd te.
Te mondod. Mondd.
Egyszerre.
Nem, te mondd, te.
- Otthon felejte... - Otthon felejtette a nadrágját!
Otthon felejtette a nadrágját.
Marshall elfelejtett nadrágot vinni. Ez nagyon vicces.
De nem egy csimpánz két szmokingban.
Mármint hogyan? Elfelejtette, hogy egyet már felvett?
Ostoba majom.
Szóval Karen New Yorkban van. Fura, mi?
Ted, nem jöhetsz össze megint Karennel.
Nem mondtam, hogy össze fogok jönni vele.
De gondoltam új a városban.
A világ legrosszabb dolga lenne, ha felhívnám?
Nem lenne a világ legrosszabb dolga.
A negyedik legrosszabb lenne. Elsõ: óriásvulkán.
Második: egy meteor eltalálja a Földet.
Harmadik: Evel Knievel összes kaszkadõrfelvétele megsemmisül.
Negyedik: Ted felhívja Karent.
Ötödik: Lilyt megeszi egy cápa.
Lily vagyok, és jóváhagyom ezt a listát.
Ti nem ismeritek az egész történetet.
Ted és Karen kapcsolata tiszta hullámvasút volt a fõiskola alatt,
és mindig ugyanúgy zajlott.
Jól érezték magukat, kiállhatatlanok voltak, aztán egy nap...
Tudom, hogy szerinted a pepperoni fasiszta dolog, ezért...
Istenem. Karen!
Bocs, haver.
Mielõtt bármit mondanál,
el kéne olvasnod Baudelaire-tõl a Romlás virágait.
Így szakítottak. Ted depressziós lett,
mi meg a megfelelõ idõ elteltével megmondtuk neki a véleményünket.
- Karennel szakítottunk. - Utáltuk!
A lotyónak mennie kellett!
Aztán Tedben csak forrt az indulat,
és végül elbuszozott Providence-be, hogy megmondja a magáét Karennek.
- Hogy ment? - Remekül.
Nézzétek, ki van itt.
Aztán egy idõ múlva
minden kezdõdött elölrõl.
Ideje készülõdni,
mert szereztem jegyeket a Natalie Merchant...
Bocs, haver.
Elment a fõiskolára, hogy meglátogasson, és mihelyst kitetted a lábad,
fiúkat vitt fel a saját szobádba?
Elismerésem.
Egy idióta voltam. Õ volt az elsõ barátnõm.
Fülig szerelmes voltam belé. Mindenki megbán bizonyos dolgokat a fõsuliról.
Elsõévesként Marshall szakállt növesztett,
rasztába fonta a haját, és M.J. Smooth-nak hívatta magát.
Egyáltalán nem bántam meg.
Szóval szerintetek nem kéne felhívnom?
- Nem, Ted. - Eszedbe se jusson.
Rendben, nem fogom.
Apróbb érdekesség: már felhívtam.
- Mit mûvelsz? - A nadrágos sztorit.
Hihetetlen, hogy felhívtad.
Miért nem hívod el egybõl ebédelni?
Nem fogom elhívni ebédelni...
...megint.
Elhívtad ebédelni?
Miért akarna bárki is az exével ebédelni?
Kösz a kérdést.
Négy oka lehet egy "ex-ebédnek".
Egy: Újból össze akarnak jönni.
Mint én és a gimis pasim, Scooter.
Liliomok. Eredeti.
Bocs, de én nem hoztam scootert neked.
Ez nagyon vicces!
El is felejtettem, milyen vicces vagy.
- Hol a pincér? - Miért?
Szereted a pincéreket? Én is lehetek pincér.
A világ legjobb pincére leszek,
és akkor szeretni fogsz.
Kettõ: Meg akarnak ölni.
Mint amikor Wendyvel ebédeltem.
Örülök, hogy végre összehoztuk.
Tudod, miután kilencedszerre is idõpontot váltottál,
már kezdtem feladni a dolgot.
De nem tetted.
Tovább próbálkoztál.
Ja igen,
szeretnék adni neked valamit.
Fegyver! Fegyvere van!
Csak egy nyakkendõ.
Három: Vissza akarják adni a cuccaidat.
Mint amikor Curttel ebédeltem.
Van itt valami, amit vissza szeretnék adni neked.
A rövid csövû .38-as specialom!
Tudtam, hogy elhagytam valahol.
Mindig amikor a híreket néztem, azt gondoltam "remélem az nem az én fegyverem".
Jól tettük, hogy szakítottunk.
Négy: Hogy a képedbe dörgöljék, milyen jól megy nekik.
Mint az ebédem Nicole Barsamiannal.
- Ki az a Nicole Barsamian? - Az exem.
Jól nézel ki, Marshall.
Te is.
- Találkozgatok valakivel. - Máris? Kivel?
Lee Robertsszel. Ötödikes szinten olvas.
Le kell mondanod az ebédet.
Azt kéne tennem. Mindenképp.
Csak már túl vagyunk rajta.
Robin, kölcsönkérném a pisztolyodat.
Megint elvesztettem. Hát nem hihetetlen?
Hogy tudtál leülni amellé a nõ mellé?
Csak egy ebéd volt. És egyébként is szemben ültünk.
Nagyon jól éreztük magunkat.
Még azon is jót nevettünk, hogy milyen alakok voltunk régen.
Hihetetlen, hogy minden napra külön sapkám volt.
Meg hogy nekem rá volt vasalva Moliere képe a hátizsákomra.
- Milyen felvágósok voltunk. - Nagyon.
Mit hozhatok?
Nem akarok jelenetet csinálni,
de a borlapjukon a Châteauneuf-du-Pape
a "Côtes de Provence" alatt van felsorolva.
Talán szólnia kéne a sommeliernek.
És önnek?
Nem szeretek különcködni,
de kaphatnék egy kis bruschettát friss mozzarellával?
Grazie.
Remek volt. Remek.
Mondjuk volt egy fura pillanat a vége felé.
Hogyan köszönsz el ilyen szituációkban?
Egy puszi az arcra túl ismerõs érzés. A kézfogás túl formális.
Az ölelés meg olyan, mint ruhában dugni.
Valami gond lehet az öleléseddel.
- Szóval mi történt? - Nos...
Schopenhauer egyszer azt mondta,
nem minden malíciát nélkülözve, hogy...
Ted, menj ki, és harapj rá a padkára. Mindjárt megyek én is.
Karen volt az elsõ szerelmem.
És az elmúlt évet követõen,
nem is tudom, a közös ebédünk
a tizennyolc éves önmagamra és azokra az idõkre emlékeztetett.
És szeretnék mindenkit emlékeztetni rá,
hogy rajtam legalább volt nadrág, Marshall.
Nem válthatsz témát csak így.
Ó, a nadrágos sztori.
Nadrágos sztorit ide! Nadrágos sztorit ide!
Nincs semmilyen sztori!
Csak egy kis probléma akadt, így felhívtam Lilyt.
- Mi is volt a probléma? - Nem volt nadrágom.
Hogy érted, hogy nincs nadrágod?
Otthon felejtettem. Be kéne hoznod nekem.
És mi van a tartalék nadrággal?
A mustár-baleset, múlt csütörtökön.
Jó ég, asszony, olyan a memóriád, mint egy aranyhalnak.
Ted, nem úszod meg ilyen könnyen.
Bár Marshall története szórakoztató...
Szórakoztató? Talán nagyon szórakoztató.
...de semmiség ehhez a Karen-õrülethez képest.
Fejezd be a történetet.
Mi? Ennyi volt. Egyetlen csók az étteremben.
Miért mondtad, hogy "az étteremben"?
Máshol is csókolóztatok?
Például hol? Egy fán?
Nem, Lily, nem csókolóztunk egy fán.
Mi van vele?
Mit tettél?
Ted, hogy tehetted?
Marshall nem vitt magával nadrágot a munkahelyére,
és mégis te vagy a leghülyébb az asztalnál.
Oké, Lily, legyünk õszinték.
Mindketten tudjuk, hogy azért utálod Karent annyira, mert habozott.
Te szemét.
Hogy érted, hogy habozott?
1998. február 5. Épp festettem...
Bocs.
Tudod, ez a színkompozíció
a korai van Gogh-ot utánozza, nem gondolod?
Megcsalta Tedet, kritizálta a mûvészetem,
jól van, legyen.
De megpillantja az emberem büszkeségét,
és habozik?
Az már több a soknál.
Ezek a szabályok.
Karen védelmére szóljon, nagyon formában voltam akkor.
Miért festetted le Marshallt meztelenül?
Mert megette a gyümölcsöket a tálból.
A lényeg,
hogy Karen egy mocskos kis habozó,
és nem hozhatod õt vissza az életünkbe.
Nyugi, csak az az egy este volt!
És az azt követõ három. És egy reggel.
De rajtam legalább volt nadrág, Marshall.
- Bár igazából nem is. - Hé, ez a mi lakásunkban történt?
- Én hol voltam? - Tudod azok az altatók,
amiket az õrült munkarended miatt szedsz...
Szerintem egy kicsit erõsebbek, mint gondolod.
La Fontaine lepasszolja a korongot Turgeonnak.
Turgeon lõ.
A kapus kesztyûvel véd.
Szia Ted, Lily. Ne aggódjatok, nem mondom el Marshallnak.
Hozok egy sört. Te is kérsz?
Sör.
Elkezdem szellõztetni a bordóit.
Ted, tudom, hogy klassz elmerengeni a múlton,
amikor egy naiv, tanyasi szûzlány voltál.
De mindez... Ohio, Karen, a fõiskola...
Ez mind SE.
"Stinson Elõtti"
Most már király az életed!
Mondjuk az ex-barátnõddel laksz,
ami nevetséges.
A lézerpuskás eredményeid csapnivalóak.
És a ruhatárad...
Nem is tudom,
allergiás vagy a minõségi szövetre?
Most komolyan. Ted, szedd össze magad.
Mirõl is beszéltünk?
- Szóval mi lesz ezzel a csajjal? - Ugyan, elõre ismerjük a történetet.
Ted most Charlie Brown, aki próbálja elrúgni a labdát,
Karen pedig Lucy, aki elhúzza elõle az utolsó pillanatban,
és lefekszik vele.
Tudjátok, hogy értem. Ted megint bele fog zúgni,
Karen pedig megcsalja valami lúzerrel,
aki majd azt mondja:
"Bocs, haver."
Nem igaz! A jó választ biztos a nadrágodban hagyhattad,
mert pont hogy nem ez történt.
A következõ történt: Egyik délután Karennél voltunk.
Istenem.
Hogy tehetted?
Bocs, haver.
Szóval ezúttal akivel Karen megcsalta a pasiját az...
Én voltam. Ted.
Én.
Emlékeztek, amikor Marshall otthon felejtette a nadrágját?
A fenébe!
Megpróbálsz témát váltani. De átléptél egy vonalat.
Részt vettél egy szerencsétlen fickó szívének összetörésében.
Pedig te pontosan tudod, milyen az.
Nagyon nem akarod elmondani a nadrágos sztorit, mi?
- Mi? - Nadrág, nadrág...
Jól van. Rendben.
Szóval Lily bejött a bankba a nadrágommal...
- Miért is tette? - Mert otthon felejtettem a nadrágom.
- Lily, mit csinálsz itt? - Azért jöttem, hogy adjak Marshallnak valamit.
Hogy adj neki "valamit".
Értem. Ügyes.
Igen, de nagyon sietek. Odaadhatom neked?
Persze, oké.
És te odaadod neki?
Hé, hé! Nem is tudom.
Ahhoz a tiédnek nagyon jónak kell lennie.
- Mirõl beszélsz? - Te mirõl beszélsz?
Marshall otthon felejtette a nadrágját,
úgyhogy elhoztam neki.
Marshall otthon felejtette a nadrágját.
Jó, hogy be tudtál ugrani,
mert ma fontos tárgyalása lesz,
és nagyon ciki lett volna, és egyáltalán nem vicces,
ha nadrág nélkül jelenne meg.
- Szóval majd én odaadom neki. - Remek. Kösz, Barney.
És nem adtad oda neki.
Theodore Evelyn Mosby.
Persze, hogy odaadtam neki.
Megígértem Lilynek. A szavamat adtam.
Bár némileg átalakítottam.
Ahogy a szerzõdés 44. oldalán látható...
Mikor léptél be az AC/DC-be?
Ha mindenki a 44. oldalra lapozna...
Azt hiszem, az Oliver Twist meghallgatás a másik emeleten van!
Kérem uram, kaphatnék egy... nadrágot?
Nadrágot...
Ennyi? Ez a sztori?
- És mi történt Karennel? - Majd én elmondom.
Ted szó nélkül lelépett,
Karen pedig megkapta, amit akart.
Ezúttal nem.
Szóval barátod van?
Régóta nem mennek jól a dolgaink.
Szakítani akartam vele.
Hihetetlen vagy.
Nincs merszed, hogy emberi módon szakíts valakivel,
ezért inkább így rendezed el a dolgot.
Jó, igazad van.
Értek az irodalomhoz.
A mûvészetekhez.
Egy mérföld pontossággal megmondom egy borról,
honnan származik a szõlõje.
De ha valakinek a szemébe kell néznem, és megmondanom,
hogyan érzek iránta, az nem megy.
Egyikünk sem jó ebben.
De ezen változtatnunk kell. Én kezdem.
Egy érzéketlen és kegyetlen ember vagy,
és soha többet nem akarlak látni, vagy beszélni veled.
Au revoir.
Ted, várj.
Az "au revoir" azt jelenti, hogy viszontlátásra.
Szóval ezzel azt akarod mondani,
hogy fogjuk még látni egymást?
Bocs, haver.
Köszönöm. Köszönöm.
- Bravó. - Le vagyok nyûgözve.
Te, Marshall, egész nap ez volt rajtad?
Kiemelik a vádlimat.
Nadrágos sztori. Meséld el újra.
Tudod, talán mégis jó volt, hogy felhívtad Karent.
Igen, az volt. És nem csak nekem, neki is.
Aznap este leült beszélni a barátjával,
és végre tudott szakítani vele, ahogy velem sosem tudott.
Szóval, srácok,
ha néha kényelmetlen beszélgetés elé néztek,
akkor a legjobb....
Egy pillanat. Egy pillanat.
Azt mondtad, hogy soha többet nem fogsz beszélni vele, igaz?
Akkor honnan tudtad, hogy megfogadta a tanácsod?
Ja igen.
Ami ezt illeti...
Miután szakított a fickóval felhívott, randiztunk,
összejöttünk, és azóta is járunk. Õszinték vagyunk egymással,
és most valahogy minden más. Itt jön. Jók legyetek!
www.tvsubtitles.net