Mikor a végső ítéletre várunk,
az őrület és a józanság keskeny határán járunk.
Ki kell jutnunk innen.
Remélem, Sofía odaért a tábori kórházba.
És biztonságban van.
Sajnos nem kellett sokáig várnunk.
A hóhérunk jött közölni az ítéletét.
Délután lesz a fiam temetése.
Virrasztani fogok, és elbúcsúzom tőle.
De a temetés után önök megfizetnek azért, amit az a komcsi lány tett.
Megértem a fájdalmát, és imádkozni fogok a fiáért,
de Ríos, biztos vagyok benne, hogy ha tudta volna, megvédte volna
a fiát, ahogy mi tettük...
Holnap hajnalban
golyó általi halált halnak.
Elhangzott az ítélet, és a legnagyobb őrület sem menthetett meg minket.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Úgy tartják, őrültség átszelni az óceánt, hogy egy háborús országba jöjjünk.
SPANYOLORSZÁG
- Éljen Spanyolország! - Éljen!
Az a helyzet, hogy a legimpulzívabb gesztusokat őrületnek tekintik,
egészen addig, amíg nem a szeretteinkért tesszük azokat.
Éljen Spanyolország!
A szeretteink megmentése iránti aggodalom túlzott kockázatokra késztethet minket.
De háború idején, az élet-halál közötti küzdelemben,
az őrület határai elmosódnak.
Francisco?
Mindent átkutattam érted.
Mit keresel itt?
Hol van Eva?
Ne aggódj, Eva jól van.
Ne aggódj!
- Ne! - Te tehetsz mindenről!
- Meg kéne öljelek! - Tedd csak meg!
Carlos nélkül Sofíával már halottak lennénk.
- Többet ne sodord veszélybe a családomat! - Az enyém volt, amíg el nem vetted.
Még te mersz szemrehányást tenni?
Francisco!
Meg kell találnod Sofíát.
Egy tábori kórházban van, a Santa Isabel fürdőnél.
A szíve... Segítened kell neki.
Mindhárman kijutunk innen.
Ismael!
- Befejezte? - Nem. Több pénzt kapsz.
Mindhárman elmegyünk.
- Nem ebben egyeztünk meg. - Meg kell értened, Ismael.
Nem hagyom, hogy meghaljanak.
Ne csináld, kérlek! Sok pénzt tudok fizetni.
Kérlek!
Tegye csak! Inkább maga öljön meg, mint Ríos.
Te ne mozdulj!
Nem árulhatom el őket.
Katonák! Ide!
- Parancsára! - Menjünk!
Dobja el a fegyvert!
A kurva életbe, Bernal! Mégis hogy fogjuk ezt elmagyarázni?
Mondtam, hogy nem jó ötlet. Ríos elvágja a torkunkat!
37. FEJEZET: ŐRÜLET
Van egy ennél sokkal egyszerűbb megoldás.
Mi itt maradunk,
ő pedig úgy megy ki, ahogy bejött.
Ríos nem fogja megtudni.
Sok pénzt kereshetnek, ha segítenek nekünk holnap.
A háborúnak nemsokára vége,
és akkor mit csinálnak majd?
Nem lesznek katonák többé,
de azok sem, akik egykor voltak.
Mit kell tennünk?
Juttassanak ki minket élve!
Csak egy fegyverre van szükségünk, még a holnapi kivégzés előtt.
A többit bízzák ránk! Senki nem tudja meg.
Mit szólnak?
Jól vagy, Marga? Segítsek valamit?
Ne aggódj, jól vagyok.
De hihetetlen, hogy Lidia nem tud erről.
Perceken belül hallunk felőle.
- Éljen Spanyolország! - Éljen!
Mi ez?
Madrid elesett!
- Madrid elesett! - Éljen Franco!
Madrid a miénk!
- Asszonyom, álljon félre! - Nem látja, hogy ez temetési menet?
- A férjemé. - Át kell mennünk az úton.
- Nem megyek sehova! - Teszek a komcsi férjére!
- El az útból! - Azt mondtam, nem!
A férjemet temetem, és nem állítanak meg!
- Kussoljon, és álljon félre az útból! - Nem!
Nyomorult gazemberek, nem tisztelnek semmit!
Hallgasson! Engedelmeskedjen, és kuss!
- Ne! - Kérem, ne bántsa!
Meghalt a férje, összevissza beszél.
- Nincs észnél! - Nem igaz!
- Elég! - Mutasson tiszteletet!
- Elmegyünk. Nem akarunk bajt. - Ne!
- Menjünk!
- El akarom temetni! - Nyugi!
El akarom temetni a férjemet, Pablót!
Julio!
Öregem, már azt hittem, a latrinába költöztél.
Fel kell hívnom Margát.
Felejtsd el! Csak szükségtelen kockázat lenne.
De azon a férfin az én ruhám és igazolványom van.
Eltorzítottuk az arcát.
Ha Marga meglátja a holttestét, elájul.
Nagyon meg fogja viselni.
Halottnak hisz majd!
Kérlek, segíts felhívni!
- Madrid elesett! - Menjünk!
Menjünk Madridba!
Madrid elesett! Menjünk oda!
Madridba megyünk?
Elveszítitek a háborút, de visszamész a nyuszikádhoz.
Julio! Madrid a miénk! Menjünk!
Mi ez az egész?
Cipriano,
ő a testvérem, Pablo.
Sosem beszéltél róla.
Most érkezett. Nem volt időm bemutatni.
Én tartom nyilván az új tagokat és áldozatokat. Tudom, ki lépett be.
Ne szórakozz velem!
- Elnézést, megmagyarázom. - Kezeket fel!
- Cipri! - Kezeket fel!
- Figyelj! - Árulószagot érzek.
Nyugi, Cipri, figyelj már!
Igaz, hazudtam. A republikánusok sorozták be őt, de nem akart velük lenni.
Igaz? El kellett bújtatnom.
Tudod, hogy itt gyanakvással néznek a dezertőrökre!
Honnan tudjam, hogy nem hazudsz?
Hogy nem kém a srác, sőt, te is?
Kém, ő? Ugyan már! Kém vagy, Pablo? Nem az.
- Mi... - Elég!
Ezt magyarázd el a hadnagynak!
Mozgás!
A ravatalozóból szóltak, hogy ott tartják
még egy éjjelre a koporsót.
- Ne aggódj! - Köszönöm, Isidro.
Látod, Marga? Megoldódott.
Holnap eltemetjük Pablót úgy, ahogy akartad.
Nem.
Ma akartam elbúcsúzni tőle,
mert ma van a temetése!
Megölték a férjemet, és még el sem temethetem!
- Marga, nyugodj meg! - Nem nyugszom meg!
Már panaszkodnom sem szabad?
Ez hihetetlen!
Salgado ezredes vagyok,
a Nemzeti Hadsereg 6. katonai körzetének vezetője.
Mostantól senki nem mehet se be, se ki az engedélyem nélkül!
Minden republikánus szimbólumot le kell törölni,
és a külföldre küldött információkat ellenőrizzük!
Újságírók vagyunk, a nemzetközi sajtónak dolgozunk.
Nem irányíthatnak minket.
Katonák!
Maradjatok idebent!
A felkelők serege elfoglalta a hotelt.
Kihallgatások és házkutatások lesznek, és minden külföldi újságírót kiutasítanak.
Súlyos a helyzet.
- El kell fogadnunk. - Micsoda? Hagyjuk, hogy kiutasítsák?
Van egy másik gond.
- Ha megtudják, hogy te... - Mi vagyok?
- Olyan ember, mint te. - Tudom, de ők nem fogadják el.
Átkutatják a szobákat. Ha megtalálnak...
- Halljuk, mi lesz? - Óscar!
Igaza van.
Itt vannak.
Nyissák ki az ajtót!
Majd én.
Bújj el a fürdőszobában!
- Jó estét! - Jó estét, kisasszony!
Átkutatjuk ezt a szobát.
Rendben. Ha elmondaná, mit keresnek, segíthetek, és hamarabb végzünk.
Nem szükséges. Ha valami rendellenes van itt, megtaláljuk.
- Azonosítsa magát! - Carlota Rodríguez de Senillosa vagyok,
és a L'Illustration újságnak dolgozom.
- És ön? - Az úr Óscar Millán,
szintén újságíró. Együtt dolgozunk, az írói álnevünk Faraday.
Mutatna valamilyen iratot ennek igazolására?
Természetesen.
Katona, kutassa át a fürdőszobát!
Semmi nincs ott, hadnagy úr.
Nincs nálam az igazolványom, de ha ad egy kis időt, megmutatom önnek.
Rendben, de találja meg!
És menjenek le! Az ezredes úr ki akarja hallgatni önöket.
A lefoglalt anyagot elvisszük és átnézzük.
Nos, Santos...
Cipriano tájékoztatott.
Ön tudja, hogy a szakaszomban nem tűrünk dezertőröket,
és nem bocsátunk meg a segítőiknek.
Bár hiányozni fog a kártyapartnerem.
De ő a testvérem.
A saját vérem. Ön mit tett volna?
Az enyém velünk van, mint a többi családtagom.
Velünk van! Csak rossz helyen volt a háború elején. Ugye?
Igen, én... önökkel vagyok. Mint mindig.
Énekeld el az „Arccal a nap felé”-t, és mutasd az igazi érzéseidet!
Erre most nincs szükség, Julio.
Énekelje csak!
Arccal a nap felé az új ingemben
Amit tegnap pirossal hímeztél
Karlendítéssel!
A halál rám talál, ha elragad És én nem...
- ...látlak újra. - Nem megy.
Mindkettejüket letartóztatom.
Jöjjenek velem!
Mit tettél, Pablito?
Gyere! Meneküljünk innen!
- Lövést hallottam! - Hol?
A hadnagy sátrában. Menjünk!
Nyomás, Pablo, hátul menjünk ki!
Hogy ment?
- Kiutasítanak? - Nem, sikerült átvernünk őket.
Azt mondtuk, hogy James Óscar. Most a szobájában van.
Nem nagyon kéne mutatkoznia.
- Ti mit csináltok itt? - Mindenkit átkutatnak.
Senki nem mehet ki.
Figyelmet kérek!
Végeztünk a kihallgatásokkal és házkutatásokkal.
Most a többieket kérdezzük ki.
Ha fegyelmezetten és csöndben viselkednek, nem esik bántódásuk.
Nem fogunk csak itt ülni és várni!
Ami sok, az sok!
Tényleg el akarjuk tűrni ezt?
Valami problémája van?
De még mennyire!
Megölnek, letartóztatnak minket,
mi meg engedelmeskedjünk, mint az alattvalóik?
Hát én ezt nem tűröm el! Elég!
- Marga, nyugodj meg! - Nem nyugszom meg!
Nem csináltam semmit. Miért zárnak be?
- Elmegyek. - Menjen vissza!
- Kérem, engedjen ki! - Üljön le,
vagy megbánja! Választhat.
Marga, légy szíves, gyere ide hozzám!
Így döntött?
Engedjenek ki!
Ön nem megy sehova, úgyhogy dobja el a fegyvert,
- vagy... - Mi lesz?
Nem félek magától...
csak undorodom.
Magától, meg attól, amit képvisel.
Most megölhetném.
Engedjen ki...
vagy lövök!
Vigyék be!
Ne nyúljanak hozzám!
- Eresszenek! - Ne bántsák!
- Most halt meg a férje! - Terhes.
Hadd kezeskedjek érte!
Ki maga, hogy bárkiért is kezeskedjen?
Isidro Barrero vagyok, a sajtóiroda vezetője.
Ismeri James Lancastert? Ő az első a feketelistánkon,
és még nem tudtunk beszélni vele.
- Mi lesz vele, ha elmondom, hol van? - Természetesen semmi.
Egyszerűen visszaküldjük a hazájába, ennyi.
Sajnos kesztyűs kézzel kell bánnom az újságírókkal,
mármint a külföldiekkel.
Lancaster Óscar Millánnak adta ki magát.
Az a rohadt amerikai szemtelenül hazudott nekünk!
De ha ő Lancaster,
hol van az igazi Óscar Millán?
Ugyanis Faraday két személy, Isidro úr.
Ha azt akarja, hogy elengedjük a barátnőjét, vallania kell.
Akik nem szállodavendégek, elmehetnek!
A többiek menjenek vissza a szobájukba!
Lássuk csak!
Szóval ön segíteni akart egy barátjának, aki nem akarta, hogy kiutasítsuk.
Ezért vehette fel az ön személyazonosságát, igaz?
Igen, így van.
Ez esetben megtenné, hogy leveszi az ingét, Millán úr?
Vegye le!
És most mit kéne tennem?
Nem azért jöttem a szállodába, hogy megbüntessem a fajtádat,
hanem azért, hogy újságírókat utasítsak ki.
De ez a háború egy keresztes hadjárat,
és ha újra tisztességes hellyé akarjuk tenni hazánkat,
meg kell tisztítanunk a fajtádtól!
Te és a barátaid...
bemocskoltatok mindent,
hamis szabadság mögé rejtőzve. Egyáltalán minek a szabadsága ez?
A romlottságé?
Rám tartozik, hogy milyen nemű vagyok.
Nem, természetesen rám tartozik.
Mert én szeretem a hazámat,
és az a kötelességem, hogy megszabadítsam a hozzád hasonló káros elemektől.
Sara...
te gyönyörű nő vagy.
Miért akarod elrejteni ezt?
Milyen finom...
és puha bőr!
Kár lenne érte...
ha ártanának neki.
Igaz?
Adok egy tanácsot.
Többet ne hagyd el ezt a szobát bábunak öltözve, jó?
És legyél hálás, hogy velem akadtál össze, és nem olyasvalakivel, aki kevésbé...
könyörületes.
Mindjárt felkel a nap.
Nemsokára jönnek értünk.
Szerinted sikerülni fog?
A lányok biztos aggódnak értem.
Bízzunk benne.
Viszontlátjuk a lányunkat?
Lidia!
Mindig is az életem nője leszel.
És bár nem vagyok az életed férfija,
csak az a fontos nekem,
hogy Evával boldogok legyetek.
Francisco szeret téged.
Láttam, ahogy gondoskodik rólad.
Te is szereted őt.
Nekem jó így, hogy tudom, Evának a legjobb családja van.
Sajnálom, hogy távol tartottam tőled Evát.
Csak meg akartam védeni.
Jól tetted.
Ki hitte volna, hogy azok után, amiken átmentünk,
a köztem és Carlos közötti sebek begyógyulhatnak,
de így történt.
Akkor még nem tudtam,
de megmentettük Sofíát,
és ezt sosem tudom elfelejteni.
Jól ránk ijesztettél.
Az orvos szerint meggyógyulsz.
Lidiával mi van?
Ő és Carlos nem érték el a teherautót.
Micsoda?
Hol vagyunk?
Elájultál. Egy kórházban vagyunk, Madrid felé félúton.
A főváros az ellenség kezébe került.
- Elveszítettük a háborút? - Még nem,
de a nagy városok közül csak Valencia tartja magát, szóval...
bajban vannak, katonák kellenek, és...
Elmész?
Megígérem...
hogy visszajövök, amint ennek vége.
Azt mondják, háborúban beleszeretni valakibe az őrületbe visz.
De az igaz szerelem mindenkit megőrjít.
És még a legjózanabb ember sem menekül az ítélet elől.
Marga!
- Marga. - Hagyj békén, kérlek!
Várj!
Megértem, hogy elveszítetted Pablót, és ez rettenetes,
de nem kéne kockáztatnod az életedet!
- Nem érdekel. - De engem igen! Mert törődöm veled.
- Meg akartak ölni. - Na és?
Tudom, hogy a babára kéne gondolnom...
de levegőt venni is alig tudok.
Érted?
A szerelem megőrjít, és így könnyen összeomlunk, elveszünk a kétségbeesésben.
Különösen, amikor nem lehetünk hűek a vágyainkhoz és önmagunkhoz.
Ha ide jutunk,
ha nem ismerünk magunkra a tükörben,
elvesztünk. Semmi sem menthet meg minket az őrülettől.
Annyit tehetünk, hogy eltemetjük egy részünket,
és kiengedjük a másikat.
Amelyik elválaszthat attól, amit a legjobban szeretünk.
- Szia! - Szia!
- Elmész? - Igen.
Berlinbe. A nácizmus az új gonosz Európában.
Új háború kitöréséről beszélnek.
Nem tudom elfogadni, hogy elmész.
Az az igazság, hogy szerettem volna még együtt dolgozni veled.
Carlota,
gyere velem!
Mi?
Itt nincs béke, csak győzelem és bosszú.
Gyere velem!
Együtt fogunk dolgozni.
Az érzéseinket hajszoljuk, vagy az ész vezéreljen.
Amikor az út végéhez érünk, nem az számít, mi a legjobb.
Csak segítsen túlélnünk.
Itt az idő.
- Sikerülni fog? - Remélem.
Romero tábornok vagyok. Ríos alezredes vár.
Töltve van.
Figyelem!
Felkészülni!
Tölts!
Célozz!
Tűz!
Katonák!
Parancsot teljesíteni!
Lidia, ne fuss! Csak természetesen!
Cifuentes!
Romero. Eljött, hogy bosszút álljon.
Tartóztassák le!
A józanság hozatta Franciscóval a helyes döntést.
Meg kellett védenünk a lányunkat.
A nőt vigyék el a többi fogollyal!
Ez volt a vágyam, és az ellenállásnak nem volt értelme.
Hisz engem már úgyis elítéltek.
Szép irodája van.
- Innen vert át minket évekig. - Ne szórakozzon velem, Romero!
Miért hozott ide?
Ön hasznos volt az 5. hadoszlopnak.
Értékes információval szolgált az ellenség seregéről,
de végül...
mindent elszúrt.
Árulóként hal meg.
Azt kérdezi, megbántam-e?
Nem.
- Végre újra tisztelem magamat. - Értem.
Szóval azt akarja mondani, hogy visszaszerezte a becsületét.
Igen, de kétlem, hogy megértené.
Már nem félek öntől.
Inkább meghalok, mint hogy újra az ön bábuja legyek.
Vigyázzon, mire vágyik,
- mert a végén még teljesül! - Hol van Lidia?
Azt kapja, amit megérdemel.
És ön is.
Tudni akarta, miért hoztuk ide.
Ön öngyilkos lesz, és ez a legnagyobb szégyen egy katona számára.
Tegye meg ön!
Legalább most végezze el a piszkos munkát!
Tudják, mi a dolguk!
A háború végével megőrült minden.
A hazugságok igazsággá váltak.
És az igazság rejtve maradt, mint egy suta hazugság.
Tábornok úr!
Sokakat fenyegetett a legrosszabb sors,
de szerencsére nem mindenkit.
Isidro!
Köszönök mindent.
Délután találkozunk a temetésen!
Pablo!
Ez nem lehet igaz!
Tényleg te vagy az?
Megígértem, hogy visszajövök.
Terhes vagyok.
Nincs nagyobb öröm, mint visszakapni azt, amit elvesztettünk.
Az érzés, hogy a valóságot éljük, és nem őrültünk meg.
Végre újra boldogok lehetünk.
De nekem mást rendelt a sors.
Azon a helyen azt hittem, az elmém piszkos trükköt űz velem,
mintha megőrülnék.
Nem történhetett ekkora borzalom.
De tévedtem.
Még szörnyűbbé válhatott.
Figyelem, foglyok!
Csendet!
Üdvözlöm önöket!
Nem őrültem meg. Minden igaz volt.
Újra a legádázabb ellenségemmel találkoztam.
Mától az önök élete az enyém.
A pokolba érkeztem.
ÉLJEN SPANYOLORSZÁG!
A feliratot fordította: Szíjj Julianna