A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Találkozni fogok a szüleiddel!
Nézzétek, ők nem tudnak Scottról, se semmi másról.
Azt hiszik, csak vakációzni jöttünk.
Vakációzni.
Hihetetlen, hogy ez a házatok. Azt hittem, a gettóban nőttél fel.
Nem, jó helyre születtem, csak sokat jártam a gettóba,
mert ott voltak a drogok.
Ne vegyétek magatokra, ha furák vagy ridegek veletek.
Gyakran undokok a barátaimmal.
Halihó, cowboyok! Isten hozott a farmon!
Malcolm, nézd csak, kiket fújt ide a fagyos szél!
Phil, őszinte részvétem!
Phil!
Szegénykém!
Jól van. Menjünk be!
Gyönyörű az otthonuk.
Igen, imádom...
a polcokat.
A középső polcon ültek a körtedíszeim, amíg Mae el nem lopta őket,
és döntötte káoszba a családunkat. Phil, szeretnél tósztot mondani?
Először is, köszönöm, hogy itt lehetek.
Nagyon nehéz, mióta apám meghalt.
Főleg, mivel az én hibám, hogy elhagyott minket.
Nem, Philip. Kizárt, hogy a te hibád volt.
Köszönöm, Malcolm,
de tudja, négyéves koromban halt meg a vér szerinti apám.
Anyám újra szerelmes lett, mikor hat voltam,
és beköltözött a mostohaapám.
Sajátjaként nevelt fel.
Vett nekem magokat, elvitt baseballozni,
de nem tudtam megnyílni neki.
Mindene idegesített.
Túl hangosan járkált. A kocsija barna színű volt.
Volt egy fürdőköpenye, ami förtelmesen bűzlött.
De anyukám nagyon szerette őt.
Majd egy nap, 14 éves koromban
valami rosszat tettem.
Azt mondtam anyának, hogy láttam egy másik nővel.
„Anya, esküszöm, láttam, hogy megcsókolta a cickóit."
Úgy öt órán keresztül kiabáltak, én meg elbújtam a szobámban.
Aztán hallottam becsapódni az ajtót, és ennyi volt.
Többet nem láttam.
- Jézusom, Phil. - Köszönjük, Philip.
Úgy tűnik, valóban kizárólag a te hibád volt.
- Csirió! - Csirió!
Phil, te a kanapén fogsz aludni. Lányok, tiétek Mae szobája.
Biztosan kimerültetek. Menjetek aludni!
- Nem vagyok fáradt. - Elmehetnénk.
Igen.
- Ihatnánk... - Jó éjt!
Rendben.
Oké, rendben. Jó éjt!
Na, milyen érzés Torontóban ébredni?
A gyerekkori szobámban.
- Tanulságos. - Igen?
James Dean oboán játszott, és Bette Midlert hallgatott?
Mihez lenne kedved? Nincs gyerekkorból megmaradt dupla dildód?
- Jézusom! - Van?
Talán összehozhatunk valamit az oboával.
Kopp-kopp!
A Legfelsőbb Bíróságról azt kell tudni, hogy különbözik a Szenátustól.
- Köszönöm. Jó reggelt! - Szia!
Hát ez szánalmas volt. Mindegy, 20 perc múlva reggeli.
- Anya? - Igen?
Az lenne a lényege ennek az útnak, hogy George-dzsal együtt lehessünk.
Nos, velünk együtt lesztek.
Mae, az irántad való bizalmam szintje körülbelül mínusz 84%.
Szóval a fizikai közelség kötelező. 20 perc.
Így jó lesz.
- Kérdezhetek valamit? - Igen.
- Elloptad azokat a körtedíszeket? - Ez most komoly?
Mi az, nem bízol bennem?
Hát, én szeretnék bízni benned, de megnehezíted a dolgot.
Ennek az útnak az lett volna a lényege, hogy szembesítsd Scottot,
és még csak meg sem említetted.
És reméltem, hogy betartod a szavadat,
és bebizonyítod, hogy komolyan...
Már megyek is. Most.
Azonnal megyek, és beszélek vele.
Aztán le lesz tudva. Jó? Beszélek Scott-tal.
- Tényleg? Jól van. - Aha.
- Utána pedig élvezhetjük az utat. - Oké.
Zárd be az ajtót, és ne szólj a szüleimnek!
Rendben.
Visszajövök
még reggeli előtt.
Hogy ment?
Nem jól. Nem mentem el. Csak ültem a tetőn fél órán át.
- Itt kint? - Igen, itt.
Ne már! Mae!
George, tudom, hogy azt akarod, hogy szedjem össze magam,
és hogy zárjam le ezt. Akkor nem rángatóznék, mint egy futóegér.
Én is ezt szeretném.
De ez egy nagy és ijesztő személyes ügy,
és nekem kell döntenem benne.
Ha senki nem bízik bennem, és feltételezik, hogy egy féreg vagyok,
az nem segíti a fejlődésemet.
Pisilnem kell.
Jól van. Nahát, szia!
- Mi folyik itt? - Hát, legyen.
- Malcolm? - Szia, drágám!
Vizeletet gyűjtünk tőled, hogy tesztelhessük drogokra.
Azt hittem, kitalálsz valami mesét.
Semmi baj, Linda. Jogunkban áll megtenni.
Ha a pisámat akarjátok, csak kérnetek kell, és örömmel adok.
Miért nem kéritek biztos forrásból?
- Úristen! - Jézusom, Mae!
- Mi az? - Sziasztok!
Mi folyik... Azt a rézfán fütyülőt!
Mi folyik itt?
- Jézusom! - Igen. Drogokra tesztelik a pisámat.
- Kiosontál... - Próbálok fejlődni...
Phil, megnéznéd, hogy a szüleim még mindig várnak-e?
Még ott vannak.
Ez kész őrület. Pórázon tartanak minket. Annyira tipikus!
Elvonhatnám a figyelmüket, és ti kiosonhatnátok hátul.
- Tényleg? - Phil, nem!
Jól fogjuk érezni magunkat hárman. Ezért jöttünk.
Nem akarok bunkó lenni, de jobban ellennék a szüleiddel.
Ez fura.
Elég bizarr, hogy ezt mondod, mert csak most...
Nem tudom, mondták-e már valaha, de ti együtt elég nehéz eset vagytok.
Nem láttok ki a problémáitokból.
Sosem hallottam,
hogy például a tudományokról beszéltetek volna.
- Tudományok? - Mi?
Kicsit szüneteltetem ezt a drámát.
- Ez... - Ez tök igazságtalan volt.
- Nem volt fair. - Drámáznánk?
- Nem hiszem. - Nem vagyunk mi Sid és Nancy.
Gyerünk, siess!
- Imádok itt lenni. - Igen?
Igen.
Minden sarkon füvet szívnak.
És minden tele van meleg párokkal, nem?
Ez a meleg-negyed?
Még csak nem is az.
Csak Kanadában minden nagyon chill és egyenjogú.
Ebben az utcában valószínűleg mindenki biszex és poliamor.
Talán én is az lennék itt.
Lehet, hogy poliamor lennél?
Nem, nem tudom.
Mármint neked nem tetszene.
De szeretnél poliamor lenni?
Ez nagyon érdekes.
Nem tudom. Talán.
- Talán egyszer. - Egyszer?
Mae Martin?
- Danny! - Tényleg te vagy, baszki!
- Hogy vagy? - Ja.
Tetkós tudja, hogy itt vagy?
Örülök, hogy találkoztunk.
Szuper. Igyunk meg valamit!
- Menjünk! - Jó.
Igen.
Emlékszel a '90-es évek reklámjaira Andie MacDowell-lel?
Az a L'Oréal-os, ahol vív, és a bőrének megfiatalításáról beszél.
Igen, aha.
Azt hiszem, bejött nekem. Azt akartam, hogy megszúrjon.
Én megszúrjalak?
Aha.
- Biztos? - Aha.
Az a csaj egész éjjel téged bámult. Bejössz neki.
Dehogyis, ez röhejes.
Már bocs, de láttad magad? Te vagy az est szépe.
Komolyan.
- Jól van. - Mit tennél, ha én nem lennék itt?
Egyedül vagy.
Kanadában vagy, már legurítottál pár italt.
- Kanadainak érzed magad. - Oké.
Odamennél hozzá?
- Hozzá... - Igen.
Igen, oda.
Ez biztos?
- Igen. - Jól van.
- Szia! Na, milyen volt? - Szia!
Minden rendben?
Aha.
- Biztos? - Jól vagyok.
- Tényleg? - Tök szexi volt.
Nagyon szexi volt.
Figyi, nem akarsz lelépni innen?
- Oké. - Mármint most rögtön?
Oké.
Király. Nyomás!
Ez óriási volt.
Nincs benne fémhuzal.
Nincs huzal a hot dogban. Ez szuper.
Köszönöm, uram.
Uramnak szólított.
- Hallottad? - Igen.
- Folyton uramnak hívnak. - Igen.
De szerinted...
Amikor fejben rám gondolsz, fiúként vagy lányként gondolsz rám?
- Csak téged látlak. - Értem.
De ami még fontosabb, te hogy látod önmagadat?
- Csak úgy magamat látom. - Igen.
De ez nem egy meghatározható dolog.
- Nem tudom, ez mit jelent. - De, meghatározható.
Ez a nem bináris, Mae.
Szerintem guglizz rá!
- Igen. - Igen.
- Rá kéne gugliznom. - Azt a szót használom, amit szeretnél.
- Jól mondtam? - Igen, tökéletesen reagáltál.
- Egy terapeutára is ráguglizhatnék. - Igen.
Elmehetnél valakihez itt.
Mármint ideköltözhetnénk.
Tiszta lappal indulnánk.
Mae Martin!
- Baszki! - Szia!
- Ne! - Barát vagy ellenség?
Ellenség! Nagy veszélyben vagyunk. Futás!
Mae!
- Megállhatunk. - Biztos?
Igen, leráztuk őket.
Hívjuk a rendőrséget?
Mit mondunk? A drogdílerem kéri a zsét?
Úristen, totál benedvesedtem.
- Jól vagy? - Igen.
- Ne haragudj! - Úristen! Ez nagyon para volt.
Milyen utca ez?
Nem tudom. Mi?
Azt hiszem, itt laktam.
Ebben a házban?
Igen, szerintem... Mintha hallucinálnék!
- Scott-tal laktam itt. - Várj!
Az volt a konyha, az pedig az ő szobája.
Mae, ez magánterület.
- Szerintem nem... - Ez kész őrület.
- A szobám hátul van. Megnézzük? Gyere! - Biztos?
De Mae, ez...
Csak...
Igen, ez az.
Ez az én szobám.
- Külön szobátok volt? - Igen.
Igen. Saját szobát akartam.
Én nem akartam járni vele, amikor összeköltöztünk.
Azt hittem, barátok vagyunk.
Mae, alszik ott valaki!
Valaki alszik. Mennünk kell! Nem szabad. Mae!
Pont ugyanott volt az ágyam.
Basszus! Emlékszem a szőnyegre a lábam alatt.
És ha felébred, és meglát minket?
Azt hiszem, gyakran befeküdtem az ágy alá.
Néha az ágy alatt bújtam el.
Igen.
Bassza meg!
Hívom a zsarukat, ti perverz állatok!
A picsába!
Mae Martin!
- Istenem! - Gyere ide!
Hova tűntek?
Nem akarok Kanadában meghalni.
Mit csinálsz?
- Mae! - Basszus!
Meg foglak találni!
Hol vannak?
Fussatok csak, malackák!
Hölgyem, látott erre két patkányt?
Két kamasz fiú majdnem betört hozzám.
Annyira...
szeretlek.
Azt a kurva!
George, hagyd abba!
Állj le!
Istenem! Bassza meg!
- Mi a baj, Mae? - Istenem!
A picsába!
Mi az? Mi a baj?
Bárcsak tudnám,
hogy milyen ember lehettem volna!
Ha sosem találkozom vele.
Nem tudok megbirkózni.
Mármint az élettel, vagy...
az irántad érzett szerelmemmel.
Mae, figyelj! Figyelj rám!
Jó?
Épphogy meg tudsz birkózni vele. Van különbség, mert már csinálod.
Minden nap.
De tényleg.
- Igen. - Igen.
Igen.
Mi lenne, ha elmennénk a városból?
Kirándulhatnánk valahol.
Az jó lenne.
Igen.
Talán a természetbe?
Mert...
a természetet még nem próbáltuk.
„Ha egy kérdésre nem adható helyes válasz,
akkor csak egy becsületes eljárás marad.
A szürke zóna az igen és a nem között."
Sziasztok!
- Mit csináltok? - A Da Vinci-kódot olvasom anyádnak.
Nagyon feszült.
Jó lett volna, ha felhívsz.
Húsz percet aludtam egész éjjel,
miközben te valószínűleg benzint lőttél be a humoristákkal.
A legjobb barátaim humoristák.
Egyszer muszáj lesz majd bíznotok bennem.
Hogy bízhatnánk benned, amikor még mindig nem árultad el,
hogy mit tettél a körtedíszeimmel?
- Istenem! - Az kezdésnek jó lenne.
Nem tudom, hogy máshogy mondhatnám ezt. Hozzájuk sem...
Egyik nap még ott voltak, aztán már nem.
Kijönnétek velem a kertbe?
Ideje mutatnom valamit.
Úristen! A körtéim.
Nem vagyok erre büszke.
Kétezer-háromban
épp a hajómodelljeimet rendezgettem ügyetlenül,
és levertem a körtéket a polcról.
Összetörtek.
És eltemettem őket a kertben.
Hihetetlen.
Nem tudtam, hogy Mae-t hibáztatod majd.
Aztán már túl késő volt, hogy kiássam magam...
ebből a szörnyű titokból.
Talán beszélnem kellett volna veled.
De nem akartam tudni.
- Már megtaláltuk... - Nem a körtékről beszélek.
Biztosan történtek olyan dolgok,
amikről kérdezhettelek volna. De nem akartam tudni róla.
Mert ha egyszer megtudod, ott vége.
Utána nem lehet visszavonni a tudást.
Hibáztatsz, amiért nem akartam tudni?
Nem, én...
egyáltalán nem hibáztatlak.
Csak...
bár újrakezdhetném az egészet!
Bemutatkoznék, hogy: „Sziasztok! Mae vagyok. Lesztek a szüleim?"
A múlt mindig velünk marad, majmóca.
Csak ne hagyd, hogy elállja az előtted álló utat.
Mostantól kezdve
osszunk meg egymással mindent, jó?
Igen, de mostantól kezdjük!
- Igen. - Jó.
- Sosem öleltem így meg a szüleimet. - Én sem. Gyönyörű ezt látni.
- Sziasztok! - Szia!
- Mondtad Philnek a tervet? - Milyen tervet?
Felkocsikázunk északra, az erdőbe.
Találtunk egy Airbnb-t a tónál,
és gondoltuk, lóghatnánk együtt a természetben.
Azt mondtam Malcolmnak, hogy megjavítom a madáretetőjét.
Szóval...
Phil, itt maradhatsz, ha akarsz.
Mármint aludhatsz egy ideig a régi szobámban,
ha ti is benne vagytok.
Annak nagyon örülnénk.
Maradj, ameddig csak akarsz, fiam!
Ne is menj el!
Köszönöm, Mae.
Hívunk, amint odaértünk.
Szerinted nem lesz baj?
Ha beleesnek a tóba, hipotermiában perceken belül meghalnak.
Minden rendben lesz. Okosak a lányok.
Csapassuk, természet!
Figyelmeztetlek, hogy általában, ha északra megyek,
szeretek nagy állatokra vadászni.
Tényleg?
Dehogyis!
Csak tennem kell egy kis kitérőt.
Igen, hová?
A dumaklubba.
A HÓD
Veled menjek?
Ne.
Azért köszönöm.
Szia! Beszélnem kell veled.
Szia!
- Itt? - Igen.
Srácok, magamra hagynátok kicsit? Kösz.
Miért? Maradhatnak. Úgyis tudták.
Mindenki tudta.
Le akarsz ülni, vagy...
Csak feltennék pár kérdést.
El akarsz törölni?
Bassza meg! Csak beszélni akarok veled.
Lefolytatnék egy kurva beszélgetést a barátommal.
Rendben. Jó.
Amikor befogadtál,
már tudtad, hogy milyen kapcsolatot akartál velem?
Nem. Befogadtalak, mert nem volt hová menned,
aztán meg...
hát tudod, beléd szerettem.
Értem.
És én mit éreztem akkor ezzel kapcsolatban?
Nem tudom, haver.
Nem tetszett neked. Nem akartad.
Igen, emlékszem, hogy ezt sokat mondogattam.
Azután mi történt? Végül meggyőztél, vagy mi?
Ne már! Hát, gondolom, egymásba szerettünk.
Ez olyan gáz, de amikor azt mondtad, hogy el akarsz venni,
komolyan gondoltad?
Nem. Úgy értem,
az emberek mondanak ilyen baromságokat. De tényleg szerettelek.
És akkoriban én fizettem mindent érted.
Stresszes volt. Próbáltalak tisztán tartani.
És úgy éreztem, hogy...
Mit éreztél? Hogy érezted magad?
Hát jó.
Úgy éreztem, ...
hogy járt nekem egy kis felszabadulás.
Járt neked?
Nézd, már annyiszor bocsánatot kértem.
Igen.
Egy rohadék vagyok, és bár halott lennék! Mi mást mondhatnék még?
Mondogathatod magadnak, hogy én vagyok a problémáidnak a gyökere,
ha neked így könnyebb, de...
- Már gázos voltál, mikor megismertelek. - Igen, tudom.
Egy elkényeztetett, dühös narkós voltál. Folyton hazudoztál.
Már dolgozom mindezeken. Csak előbb veled akartam beszélni.
Miért csak velem?
Mi van Mike-kal, vagy a többi sráccal, akik le se szartak téged?
Én szerettelek. A legjobb barátom voltál, és volt egy otthonunk.
De pont ezért fáj.
Azért fáj, mert megbíztam benned.
És most a szeretet, amit a mellkasomban érzek,
olyan, mint az összegabalyodott kígyók.
És annyira... mocskos.
Ez amiatt a nő miatt van, aki felhívott?
Nézd, igen.
Volt egy másik nő is,
aki kicsit fiatal volt.
Van egy szó a fiatal nőkre: gyerekek!
Jézusom, ne már!
Baszd meg, haver! Rohadj meg, Scott!
És akkor mi van? Csak egy rossz ember vagyok?
Mi? Azt se tudom, hogy ez mit jelent.
Mit jelent ez?
Szeretlek.
Én is szeretlek.
Elhiszed nekem?
Most mi lesz?
Soha többet
nem akarlak látni, sem beszélni veled.
Jól vagy?
Igen, menjünk! Induljunk!
Jól van.
- Lehúzódsz egy pillanatra? - Igen.
Jól van!
- Most már mehetünk. - Jól van.
Tudtad, hogy egyszer üldözött egy medve?
Tényleg?
Nem tudom. Nem biztos.
Hogy érzed magad?
Unom már magamat.
- Tudod? - Aha.
Te hogy érzed magad?
Én jól.
Tetszik Kanada.
De számodra nem lenne tiszta lap, ha ideköltöznénk.
Nem igazán.
Talán egyszer.
Egyszer elköltözhetnénk valami őrült helyre.
- Például Spanyolországba. - Igen.
Lehetnénk jéghalászok Norvégiában.
- Aha. Akár. - Azt csinálunk, amit akarunk.
Azt hiszem,
már nincs rád annyira szükségem.
De veled akarok lenni.
- Te is velem akarsz lenni? - Igen.
- Király. - Aha.
Akkor...
mi is az a fotoszintézis?
A fotoszintézis egy olyan folyamat, amivel...
Egy kémiai folyamat.
A növények a napfény segítségével
a széndioxidot és a vizet energiává alakítják.
- Felhasználják a napfényt? - Igen.
Eldobom az agyam.
Oké, ha ez bejön, bébi, mit mondhatnék a klorofillről?
- Az meg mi? - Tudod, vannak a zöld növényeket.
- Zöld növények, megvan. - Igen, azok.
Mitől zöldek a növények?
- Mitől? - A klorofilltől!
A feliratot fordította: Somogyi Julianna