Gyere, menjünk sétálni.
- Szia Melanie. - Szia Jason.
- Nem is tudtam, hogy újra Los Angelesben vagy. - Ja.
Nem fogod elhinni miket láttam az utam során.
Hadd találjam ki... Portlandben.
Igen, de... Gyere, sétáljunk.
Emlékszel a 90-es évekre, amikor mindenki pácolta a zöldségeit
és saját maguk főzték a sörüket?
Az emberek Ferencjózsef-szakállat növesztettek
és viasszal kenték be a bajszukat?
- A 90-es években? - Ja.
Mindenki a gyerekeinek kötött és varrt ruhát.
Az emberek állandóan szemüveget hordtak,
- mert a kontaktlencséket még nem találták föl. - Várjunk csak.
Az 1990-es évekről beszélünk?
Nem.
Az 1890-es évekről.
* A 90-es évek álmai még élnek Portlandben. *
* Az 1890-es évek álmai Portlandben. *
* Sört főzöl, vagy meghalsz. *
Emlékszel rá, hogy a gyerekek mikor felnőttek pékek lettek?
Házilag készültek a frizurák, a férfiak pedig egyenes pengével borotválkoztak.
Nem emlékszem igazából, akkor még meg sem születtem, de olvastam róla.
Az övek még nem is igen léteztek még. Mindenki nadrágtartót hordott.
Mindenki faragta a saját jégkockáit.
- Azt hittem annak már 120 éve vége. - De nem Portlandben.
* Az 1890-es évek álmai Portlandben. *
* A bajszom szépen pöndörödik. *
Emlékszel, hogy az 1890-es évek gazdasági helyzete milyen kaotikus volt?
Mosdatlan fiatalok járták az utcákat munkát keresve.
Az emberek hátat fordítottak a nagy monopóliumoknak
és a helyi vállalkozásokat támogatták?
Azt hittem támogatni kellett őket. Azt hittem, túl nagyok, hogy bebukjanak.
Portlandben az emberek maguk nevelik a csirkéiket és füstölik a húst.
* A századforduló még él Portlandben. *
* Üdv a kolbász partin. *
* A legvékonyabb erősember még él Portlandben. *
Tehát olyan, mintha McKinley elnököt meg sem gyilkolták volna.
- Mintha a 20. század meg sem történt volna. - Pontosan.
Az emberek villamosoztak és kényelmetlen bicikliket használtak,
- amitől fájt a hátad. - Ja.
* De Portlandben megmenekülhetsz. *
* Egy vándornak van otthona Portlandben. *
* Az 1890-es évek álmai Portlandben. *
- Szia. - Szia. Mit csinálsz?
- Charlestont táncolok. - Várjunk egy picit.
Nem rossz ötlet, de egy kicsit túl 1920-as vagy.
Használd ezt.
Így is van. Csináljunk egy ilyet.
- Sokkal jobb. Isten hozott Portlandben. - Köszi.
* Az 1890-es évek álmai Portlandben. *
Portlandia 2x05 "Cops Redesign" Fordította: bxs
email: pallagibalazs@citromail.hu twitter: balaxs
Köszönöm, hogy eljöttek.
Üdvözletem a mai előadásunkon.
Ha megkérhetem önöket, nyúljanak a zsebükbe és tárcájukba
és kapcsolják ki a mobiltelefonjaikat
és mindennemű kommunikációs eszközt, ami önöknél van.
Megkérünk mindenkit, hogy az éljenzést,
és hasonló elismerést, amit ki szeretnének nyilvánítani...
Kezdődik az előadás. Gyerünk már.
Nyomd már ki a szirénát!
Itt is van. Gondolom láttátok. Van egy kis gondunk.
Igen, látom. A legjobb kirándulóhelyek Portlandben.
- Igazából arra gondolt. - Ez egy komoly PR probléma.
Az emberek egyáltalán nem kedvelik a rendőröket ebben a városban.
És mindez ezzel az eseménnyel kezdődött.
Ja, látom. A legjobb kirándulóhelyek Portlandben.
Nem, nem. Fred, a nagy cikk.
Ezért... Meg kéne fontolnunk, egy udvariasabb rendőri egység felállítását.
Mert ez így... Amint meglátsz egy rendőrautót...
Megijedsz és rád jön, hogy futni kell.
Úgy néz ki új véleményt kell formálnunk a portlandiai rendőrségről.
A nevet is megváltoztathatnánk, hogy mondjuk cs-vel kezdődjön.
- Olyan lenne, mint A Saint-Tropez-i csendőr. - Ja.
Vagy lehetne egy vígjáték még a némafilmek korszakából.
Ott mindig mindent magukra öntöttek. Állandóan kalapot cseréltek.
- Mindannyian megpróbáltak beférni egy telefonfülkébe. - Ja.
Vagy, a sok kopogás... Értitek...
Meg hasonlók.
Sam! Sam, ilyen Saint-Tropez-i csendőrősben gondolkozunk.
- Ismered a filmet? - Persze.
Tetszik neki.
Esetleg csinálhatnánk valamit a kinézetükkel is.
Úgy értem, mi lenne, ha újraterveznénk az egyenruhát?
- Ez egy jó ötlet. - Nem lehet probléma.
- Legyen új egyenruha. - Ez jó.
Ez nagyon jó ötlet. Tetszik az ötlet, tetszik az ötlet.
Sam, áttervezzük a rendőrök egyenruháját. Ez lesz.
Határozott döntéshozatal.
- És ki tervezi meg? - Hát ti.
- Én szívesen megtenném. - Én is.
Akkor munkára. Én pedig beszélek a rendőrfőnökkel, Lesterrel.
- Imádni fogja. - Szuper.
Hogy nézzen ki?
Én szeretem a vállpárnákat.
Az nagyon jó. Bizony.
Doug, ezt hallgasd.
Csomagolások nélküli élelmiszerek áruháza nyílik a Divisionön.
Csomagolás nélküli? Az meg milyen?
Ahogy mondom. Csak maga az élelmiszer, szabadon.
Semmi csomagolás. Csak kipakolva a polcokra.
Gondolom az ökológiai visszhang miatt csinálták,
mivel így nem lesz pazarlás. De akkor mi lesz a patkányokkal?
* Csomagolás nélküli élelmiszerek. *
- Adj egy ötöst! - Tuti!
* Egész éjjel enni fogunk. *
A csomagolás az egyetlen, ami elválasztja az embereket az állatoktól.
- Ez a hely patkányoknak lett kitalálva. - A patkányok áruháza.
- Ja. - Várjunk csak. Erre mindenki rá fog jönni.
Ezen tudunk segíteni. Nem mondjuk el senkinek.
Tényleg nem kell senkinek elmondanunk.
A legnagyobb fenyegetést a mosómedve és az oposszum jelenti.
Mivel azok nagyok. Az egerektől nem félek.
Ki is mondom, hogy az egerek nem érdekelnek.
Egerek... Csak ránézel az arcukra... És nem tudod, hogy mi van.
Háziállatok.
A napokban találkoztam eggyel.
Nem tudtam megmondani, hogy szórakozik-e, vagy csak mérges.
Erre én... Csak leutánoztam.
- Mire ő megijedt. - Ja, jó étvágyat a sajthoz.
Ez a sajt dolog pedig... Mármint... Meg kéne tudni.
Föl kéne hívnod.
- Tessék, Earth Lands. - Jó napot, egy ember vagyok, a Main utcáról.
Én és a pajtik, le fogunk ugrani,
úgy értem elmegyünk a boltba... A csomagolás nélküli boltba...
- De ez nem valami vicc, ugye? - Nem, ez nem vicc.
Ez egy hagyományos üzlet, csak csomagolás nélkül.
- És mi van a patkányokkal? - Uram, ez egy vadonatúj áruház.
- Nem használunk patkánymérget. - Ez az!
* De ennék valamit. *
Elnézést. Csak keresem azt a nyakkendőmet, amit a feleségem vett.
Van valamiféle lyuk, vagy járat, hogy be lehessen jutni a boltba?
Van egy szellőző, amin át a forró levegő távozik.
Köszönöm szépen. Mennyire király már!
AZNAP ÉJJEL
Úgy vélem kéne egy terv.
Oké, tehát bemegyünk. Fosztogatunk, találkozunk és végül zabálunk.
Figyelj, én csak azt mondom.
Akárhova megyünk, mindig megtervezzük, hogy mit vigyünk télire,
hogy betegyük egy lyukba, és meghagyjuk későbbre.
- De soha nem így csináljuk. - Ja, nem vagyunk mókusok.
Még akkor sem, ha mondom, hogy srácok, próbáljunk most félretenni,
és akkor nem kell mindig ezt csinálnunk, akkor is, amint leérünk,
bekattanunk és nekiesünk. Megesszük a csokikat...
Úgy értem, hogy csak élvezzük, és együnk.
Oké, de akkor véglegesítsük a tervet. John megy balra.
Te átmész a perecekhez. Ott fogsz kezdeni...
Csomagolatlan kaják!
- Nem bízok benne. - Én sem. Istenem.
- Felkapcsolták a villanyt. - Jaj, ne.
Jön is a seprű. Nem fog sikerülni neki.
Ennyi volt. Kisöpörték.
- Rosszabbul is elsülhetett volna. - Menjünk haza?
- Azta, ez durva volt! - Durva volt!
Nem bírod kontrollálni magad, mi? Tipikus patkányok.
Jó napot. Köszönöm, hogy eljöttek a szülői értekezletre.
Ne felejtsék, jövő hét pénteken lesz a készétel gyűjtés...
Szeretnék gyorsan megbeszélni valamit.
Elnézést, hogy közbevágtam, és mégsem.
Nem tudom, mennyire figyeltek, de zenei albumok is vannak itt a könyvtárban
amikhez a gyerekeink is hozzáférhetnek
és ez hagy maga után némi kívánnivalót.
Ez egyszerűen felháborító.
Igen, köszi. Amit Brendan szerintem mondani szeretne,
jól mondtad egyébként, de van néhány album,
amit egyszerűen szólva ki kéne tiltani ebből az óvodából
mint például a Mike & the Mechanic-ot, ami szerintem szörnyű
és nem szeretnénk, hogy a gyerekeink azt hallgassák.
Elnézést, de... Szeretnék itt közbevágni...
De szerintem ez már túl megy egy határon, értik?
Nem szeretnék itt ellentétet szítani, de a The Living Years,
ami egy kislemez volt a Mike and the Mechanics-tól,
az egy rendkívüli dal. Kitűnő példája a 80-as évek pop zenei stílusának.
Inkább egyfajta átmenete a különböző középszerű pop zenéknek.
A The Living Years... Az egyszerűen költői.
Nem szeretnék, hogy a gyermekük érzékeny legyen?
Annyira költői, mint Whitney Houston The Greatest Love of All-ja.
Totális szellemi leépülés. Gyerekes.
Ők kiváló zenészek, akik pont a 80-as években teljesedtek ki.
És mit számít a zenei képesség?
A Sex Pistolsnak, a Ramonesnak, a The Clash-nek,
megvolt a képessége? Nem, mind csak egy őrület volt.
- Én szeretem a Clash-t. - Abban biztos vagyok.
- Ezért ő tanít. - A Rock the Casbah-t. Klasszikus.
- Van korábbi daluk is, ugye tudta? - Tudtam, igen.
- Mint például? - A Should I Stay or Should I Go Now?
Klasszikus. Az első volt.
Egyazon albumon vannak. A Combat Rockon.
- Ezt mindenki tudja. - Ja.
Valószínűleg még a Rock 'N' Roll High Schoolt is szereti.
Legyünk őszinték...
Nem a zenei ízlésünkről van itt szó.
Hanem arról, hogy a gyerekeink mit szeretnek, miben nőnek föl.
De a gyerekeink még nem igen tudják milyen is az ízlésük.
Éppenséggel már ki tudják választani, ami tetszik...
- A lemezgyűjteményéből? - Pontosan.
- Először kicsiben kezdjük, Harry Nilssonnal. - Igen.
Laza egyszerűséggel. Ő érti miről beszélek.
De beszélhetünk a Krautrockról, a Kraftwerkről, vagy a Noi-ról.
- Miért nem beszélünk a Noi-ról? - Mi az a Krautrock?
- Nem ismeri, ne haragudjon. - Nem ismeri a Noi-t?
Eléggé kiborít, hogy az óvoda igazgatója
nem ismeri a Noi-t. És ők tanítják a gyerekeinket.
Akik most még olyanok, mint a szivacsok és mikor itt hagyjuk őket,
az, amit hallani fognak, kihatással lesz a további életükre.
Helló, itt lehet lemezeket adományozni?
Igen, jöjjön csak be.
Lássuk csak mit is hoztam.
Talk talk, Vissza a jövőbe filmzene,
van itt Temple of the Dog...
Nem szeretném, hogy a gyerekeim kenyeret lopjanak.
Nem kérjük, köszönjük szépen.
Nagyon köszönjük. Köszönjük, hogy adakozik.
- Köszönjük, majd talán máskor. - Oké.
Szeretem az ilyen egyhangú döntéseket. Nagyszerű.
Rendben. Következő héten lesz a Nemek felcserélése napunk.
Wiley főhadnagy, köszönjük, hogy szakít ránk idejéből.
Beszélgettünk a polgármesterrel... A rendőrség megítélésének problémájáról...
És arra jutottunk, hogy Portlandben
az emberek úgy tartják, hogy a rendőrök egy kissé alkalmatlanok.
- De mi nem így véljük. - Mi nem.
Mi változtatnánk ezen és átterveztük a rendőri egyenruhákat,
annak érdekében, hogy az emberek másként tekintsenek a rendőrségre.
Azok, akik ennél az egységnél dolgoznak, szeretik az egyenruhájukat.
Jó, de mégis, enyhítenénk egy kicsit rajta,
így mi is, az emberek is, és maguk is boldogok lennének,
hiszen nem lenne senki megfélemlítve.
Megmutatjuk, mire gondoltunk. Szerintem tetszeni fog magának.
- Kérem, csak nézze meg. - Legyen.
Tom!
Ezt Portland utcai kultúrája ihlette
és ez a letisztult ruha üzeni, hogy "Hé, lóghatunk együtt egy kávézóban,
de ha valami rosszat teszel, akkor lóghatsz egyedül egy cellában."
A póló csupán annyit mond, hogy PRK.
Néhány ember úgy ismeri ezt, mint Portland Rendőr Kapitányság,
de mi már olyan értelmezést is hallottunk, miszerint...
Pillanat, rögtön, kapd be.
Jöjjön most Felicia.
Nincs sok hely a fegyvernek, de nem is lesz rá szüksége,
hiszen már azzal a nézéssel le tudna tartóztatni.
Fel a kezekkel? Nem hinném. A le a kezekkel a helyénvaló ide.
Végül, de nem utolsósorban, itt van Annie.
Jelvények? Nincs szükség holmi jelvényekre.
Ezek a ruhák elvégzik a letartóztatást
és ezzel véget is ért volna az egyenruha tervek bemutatója.
Köszönjük Annie, Felicia, Skye és Tom.
Gyertek ide srácok, ez az.
Szép munka. És ő kicsoda?
Ő pedig a polgármester lesz, az új polgármesteri köpenyében.
Mit gondoltok? Mi a véleményetek?
Nos, ez szenzációs volt. Van viszont egy ötletem.
Mostantól akkor, miért nem lesznek maguk a város rendőrei?
Vigyék a kis ruhácskáikat és kapjanak el egy-két rossz fiút,
miközben úgy néznek ki, mint valami komplett idióták.
- Oké. - Rendben, hallottátok az urat.
- Azt mondta, hogy rendőrködjetek. - Milyen nehéz lehet az?
Mit kell tenni? Csak menni ide-oda és kérdezősködni, hogy mi folyik itt.
- Ennyit. - Van valami gond?
- Munkára!
Szolgálatra jelentkezem.
Söpörjünk végig az utcákon.
Hallottál valamit és azt láttad, amit látni akartál.
A sötét megtréfálja az embert.
* Három vak egérke. *
Betsy jól nyomja. Nagyon jó hangja van a gitárnak is.
Szia Betsy. Ismered Betsy-t?
- Ja. Szia. - Hogy vagy? Lars vagyok.
- Ja. Lucy vagyok. Már találkoztunk. - Szia Lucy.
- Honnan ismered Betsy-t? - Washingtonból.
- Én is. - Ez őrület.
Ja, éltem ott egy ideig.
- Ismered Iant, aki feliratokat készít? - Ja.
Már más bandában van, de egy ideig volt neki az a két másik zenekara.
Ja. És ismered a másik Iant? Aki a The Nation of Ulyssesben volt?
Ismerem. És te ismered Dantét? Egy ideig volt egy étterme.
- És Zacket? New Yorkba költözött. - Melyik Zacket?
- Barracus. - Én Zack Sally-ről beszéltem.
- Zack Sally-t is jól ismerem. - Azt a Zacket is ismerem. Jó barátom.
- Barracus. Sok időt töltöttünk együtt. - Egy másodpercig jegyben is jártunk.
- Ismered a két másik barátját? - Ja.
- Együtt éltünk. - Ja.
- Cathy-t ismered? - Igen.
- Akkor Christinát és Kathleent is. - Őket is.
- Vagy Kim Collettát, Kim Thompsont. - Igen, igen.
Igen, igen, igen, igen.
Igen.
- Brandy-t ismered? - Szia Brandy, mizújs?
Ő pedig Jackson. Ismerjük egymást.
Azt a srácot ismered?
- És te? - Hát én...
- Hé haver! - Martino! Martino!
- Lehet, hogy Martin? - Nem, szerintem Miguel.
- Várj! - Lonnie! Ernesto!
- Clark! - Francois!
- Greg! Gregory! - Steve!
Ja, még soha nem láttam őt ezelőtt.
Láttam már, de nem ismerem. Te ismered?
- Nem ismerem. Nem. - Nem, nem ismerem.
Abszolút nem. Nem ismerek senkit, aki ismerné.
Csak egy jelöletlen sír. Nincs is annál szomorúbb.
- Már ha halott. - Persze, remélem jól van.
Nagyon szomorú. Még egy John Doe. Mindegy, sok szerencsét.
- Ismered John Doe-t? - Ja.
- Egy bandában zenélt... - Én is ismerem.
Ronda művek, remek falak.
Mi csak kávézókkal foglalkozunk.
Igen, nagyon ronda. Erről biztosíthatom.
Oké.
- Gigi. - Igen Phil?
Kaptunk egy új megrendelést, egy új kávézótól,
- ami a Hawthorne-on nyílik. - Remek.
Van nagyjából 45 négyzetméternyi szabad fal felületük,
amiket meg kéne tölteni valamiféle ronda képekkel.
- Szóval, lássuk, miből élünk. - Kezdjük hát.
Ez milyen?
- Borzalmas. Tetszik. - Ugye. Nagyon unalmas.
- Meg sem tudod mondani hogy áll. - Egy foltos kutya?
Elég béna. A beállítás sem jó.
- Azt mondanám, rakjuk bele. - Rendben.
- Értékelem az őszinteségedet. - Van valamim.
- Micsoda? - Iskolai képnek tűnik.
- Borzalmas. - Fekete férfi ül, és bámul?
Fekete fehérben képzeltem el.
- Úgy van. Arra gondoltam lehetne belőle kettő. - Ja.
- Testvérek. Ikrek. - Ez jó, tetszik.
- Ez jó. - Igen. Építkezés?
- Úgy értem... - Építkezés.
Én is pont erre gondoltam. Még pont mondtam is ráadásul.
Mi lenne, ha megőrjítenénk egy kétségbeesett, vörös nővel?
- Szerintem eléggé szomorú. - Bent van, vagy kint?
Itt is, ott is. Éjszaka van,
- és ott áll egy kapualjban. - Pompás.
Meg kéne nézetnünk Seannal. Nemrég jött vissza egy kiállításról.
- Figyelj Sean! - Igen?
- Kaptunk egy új kávézót, ami nemsokára nyílik. - Szuper.
Hallottam. Mindent hallottam. Hallottam, hogy miről volt szó.
- Nagyszerű, segítsek? - Ja, ide tudnál jönni?
Persze. Sok rondaságot összeszedtetek, de tudjátok mi tenné még rosszabbá?
Zene.
Ez nagyon béna. Mi ez egyáltalán, egy gitár?
- A hangok a napból jönnek. - Tehát nem is a gitárból?
Nem. Hadd gondoljam végig, mi van még itt.
- Várjunk csak. Erről mi a véleményetek? - Az meg micsoda?
Nos, egy nagyon béna festmény egy férfiról,
akinek bögre a feje.
Humor a festményben. Borzalmas.
- Igen, vagy nem? - Igen.
Igen sokrétűen ronda.
Ez pedig a mosdóba. Hol a mosdó?
Presszógép. Bejárati ajtó. Hátsó fal.
- Úgy néz ki ez, mint egy fal? - Szerintem jók vagyunk.
Talán ez így jobb is.
Várjunk. És ha...
A barista itt lesz. A vörös hajú nő ott.
Kérhetnék egy izét, izét, és izét? Megfordulok, közben keresem az asztalom,
ott van a barátom, integetek neki.
Tegyétek csak le egy picit.
Úgy érzem régóta ez a legrosszabb
válogatás, amit összeszedtünk.
Egyetértek. Úgy gondolom, már közel vagyunk.
De nem hinném, hogy még kész lennénk.
Úgy gondolom, már közel vagyunk, de nem hinném, hogy még kész lennénk.
- Te is ezt mondtad? - Igen.
Úgy vélem elég közel vagyunk, de kész még nem vagyunk.
Azt akartam, hogy jó legyen.
- Azt akartam, hogy béna legyen. - Pontosan.
Tudom már. Megvan. Nézzétek mi érkezett a minap.
Ez Macy?
- Macy Gray? - Macy Gray?
Szerintem...
Szerintem pedig a bajnok.
- Muhammad Ali. - Tényleg?
Ez kell még bele. Ez.
Ez az.
Elnézést? Volna egy kérdésem.
Mennyibe kerül az a kép? Az ott.
Sherman Helmsley...
Elnézést, de kaptunk néhány bejelentést, a zene hangereje miatt.
- Micsoda? - Rendőrség. Halkítsák le a zenét!
Én pedig a park rendőre vagyok.
- Ó, olyan is van? - Nem, csak éppen gúnyolódik.
Tudja, mi szeretjük a zenét. Nekünk okés. A hangerő is.
De vannak...
- Mi bajotok van a gördeszkásokkal? - Semmi.
- Meg kéne tanulnotok, hogyan közeled- jetek az emberekhez. - Köszönjük.
Ezeket mi terveztük.
- Tudja mit? - Elegünk lett a régi egyenruhából.
Nem hiszem el, hogy mivé változott a rendőrség.
- Kész röhej. - Nézze, lazák vagyunk.
- Csak halkítsa le, és mi megyünk is. - Nem tűnnek lazának.
Nem... Tényleg?
- Azok vagyunk pedig. - Vigyázat srácok.
Deszkára!
Ez kemény volt.
- Kemény... - Biztos, hogy rendőrök vagytok
nem pedig valami felvonuló zenekart vezettek, vagy ilyesmi?
Nagyon vicces. Csak halkítsa le, kérem.
- Azt akarod, hogy halkítsam le? - Kérem. Azt megköszönnénk.
Gyerünk. Halkítsa le!
Halkítsa le! Gyerünk!
Kérem.
Nem akarunk balhét. Kérem.
- Üdv. - Napot!
Ja, maradnánk a hagyományos egyenruhánál.
Az lesz a legjobb.
* Három vak egérke. Három vak egérke. *
* Nézd, hogy szaladnak. Nézd, hogy szaladnak. *
* Mindannyian a gazda felesége után, *
* Ki levágta a kis farkukat, *
* Láttál-e már ilyet az életedben? *
♪ Három vak egérkét ♪