Szia! Akkor én elmentem. Meglesztek, ugye?
Nem lesz gond. Érezd jól magad.
Azt mondták ez órákra leköt majd. A fránya kamu reklámok...
Meg is vagyunk. Ez hogy tetszik?
Tetszik, kishaver? Jó móka, mi?
Ne sírj. Kipróbálunk akkor valami mást.
Jól van.
Pillanat, csak egy pillanat.
Most már boldog vagy!
Igen, ez egy szép mosoly.
Portlandia 2x09 "No Olympics" Fordította: bxs
email: pallagibalazs@citromail.hu twitter: balaxs
A kezemben... Itt látható ez a két különálló madzag.
De, ha összerakom őket és meghúzom így...
Ó, a francba.
- Polgármester úr? - Ráér egy percre?
- Persze, gyertek be! - Beszélnünk kell.
Mi újság veletek?
Lenne valami, amiről beszélnünk kéne.
Nem szeretnénk, hogy valaha is olimpiát rendezzenek Portlandben.
- Miért? - Nemrég voltunk Londonban.
És az egész várost felforgatta ez az olimpia.
Az egész lepusztult és mindenhol építkeznek. Felfordulást okoz.
Tetszik, hogy így aggódtok.
Szörnyen hangzik, hogy mi folyik Londonban.
Mindenfelé atléták járkálnának. Ők a legrosszabbak.
- Képzeljen el nemzetközi atlétákat. - Igaz.
Egy pasas Sydneyből idejön Portlandbe.
- Úgy értem... Mindegy is. - Tönkretennék a város hangulatát.
Vagy egy skót nő, mondjuk egy súlylökő...
És így, "jaj odanézz. Milyen csodás. Odanézz".
"Nézd milyen a kávéjuk! Nem tudom elhinni!"
Nincs nekünk erre szükségünk. Kicsit sincs.
Szóljunk is nekik! Sam!
Fölhívnád a NOB-ot és átkapcsolnád aztán ide?
Máris.
- Addig várunk. - És tudja mit választottak hivatalos dalnak?
- A Clash-től a London Callingot. - Tényleg?
Az még csak nem is olyan zene, aminek köze lenne
- mondjuk a hazafiassághoz, vagy... - Idegesítő.
Mi volt a kabalájuk? Emlékeztek? Volt egyáltalán kabalájuk?
- Jó napot! - Halló?
- Portland polgármestere vagyok. - Még sosem hallottam róla.
És lenne valami, amit el akarunk mondani.
Soha nem szeretnénk, hogy ebben a városban rendezzék az olimpiát.
- Soha. - Soha.
Ha létezik egy ilyen lista... Mi nem akarunk rajta lenni.
Még csak azt sem akarjuk...
...hogy bárhol a közelben olimpia legyen. Köszönjük.
El kéne mondanunk ezt az embereknek is.
Ez egy demokrata város. Az embereknek fontos a véleménye.
Mi majd segítünk, hogy úgy legyen, mint Paul Revere Midnight ride albumjánál.
Ezt széles körben hirdetni kell.
Abszolút! Hirdetnünk kell, hogy semmi olimpia!
- Ne legyen olimpia! - Ne legyen olimpia!
- ...olimpia-ia-ia! - Majd leegyszerűsítjük még.
Várjatok. Nekem vannak sapkáim. Fogalmam sincs... Csak kaptuk őket.
Esetleg viselhetnétek őket? Mondjuk amikor kint...
Nem vagyok az a sapkás típus.
- Miért nem kell ez a sapka? - Mert nem.
Nekem tetszik. Egyszerűen csak PDX.
Fekete, aranysárga, a hangsúlyosabb aranysárga.
Fekete. Jók. Kétezer lett rendelve.
- Szuper. - Az...
Semmi olimpia.
Nem akarjuk, hogy Londonná változzunk.
- Mehetünk terjeszteni? - Igen! Indulás! Indulás!
- Ne legyen olimpia Portlandben! - Ne legyen olimpia Portlandben!
Ez csúcs! Jaj, Fred, itt hagytad a sapkát!
Fred!
Sam, küldj nekik egy dobozzal, mindenféle méretben.
* Ó, a szerelem. *
* Összetörte a szívemet, így most utánad sóvárgom. *
* Téged keresve, míg te engem kerestél. *
* Csak utánad epekedve. *
* Túl vak voltál, hogy észrevegyél. *
* Ó, te szívem szerelme, miért hagytál egyedül? *
* Darabokra hullom, nem jó így egyedül... *
* Ó, a szerelem. *
* Összetörte a szívemet, így most utánad sóvárgom. *
* Ó, a szerelem. *
* Mit tegyen egy fiú, ha ennyire szerelmes? *
* Ó, a szerelem. *
* Mit tegyen egy fiú, ha ennyire szerelmes? *
* Ó, a szerelem. *
* Összetörte a szívemet, így most utánad sóvárgom. *
* Ó, a szerelem. *
Tisztelt bizottság, park felügyelőség,
Mrs. Lipsy, kedves barátok és családtagok,
hadd köszöntsek mindenkit a Lipsy Parkban.
A parkot úgy terveztük,
hogy ezzel emléket állíthassunk Benjamin Lipsy polgármesternek,
az egyik legjobb polgármesternek, aki valaha a várost igazgatta.
Egyben, szeretnénk kifejezni őszinte részvétünket is.
Most pedig szeretnénk bemutatni egy-két jellegzetességét a parknak.
A parkot úgy terveztük, hogy az öröksége tovább élhessen általa.
Olyan fákat telepítettünk be, amelyek Oregon területén őshonosak.
Biztosra veszem, hogy ön örül ennek.
A főbejáraton át láthatják, hogy van itt néhány futónk.
Azt gondolhatnánk, hogy a nő az irodából ismeri a férfit, de...
De pár napja a férfi megkérdezte, hogy
"Szia Suze, meginnál velem egy kávét?"
"A nyolcadikon dolgozok. Nem tudom láttál-e már ezelőtt."
Erre a nő úgy felel, hogy "ja, igen, úgy gondolom talán..."
"Legyen, oké."
De a nő nem akar járni vele.
Semmi ilyen romantikusra nem vágyik. Csak ilyen, szia, mizújs kapcsolatra.
Asszonyom! Ha megtenné, hogy ide figyel.
Itt egy üzleti találkozó van. Ideraktunk két üzletembert,
mert szeretnénk, ha ez itt határozottan szakmai lenne.
Szóval itt van ez a két fickó.
"Tetszik a kilátás. Láthatod a padokat. A lámpákat."
Vagy a vizet, ami nem tűnik olyannak, amibe a gyerekek bele tudnak esni.
- Ez az, amit a férje szeretett volna. - Igaz?
Jó sok karakter megfordul ebben a parkban.
Ez a pasas itt például egy papírsárkánnyal játszik.
"Bár már felnőtt férfi vagyok, mégis egy papírsárkánnyal játszok."
"Biztos valami idióta vagyok."
Amúgy is? Mi benne az izgalmas? Micsoda? Az ég?
- Maximum csak a sárkánynak izgalmas. - Épp ezért öt perc eregetés után,
hülyének érzi magát.
Mert közben magában arra gondol, hogy és most mi van?
"Hé, fönn van a levegőben!"
És képzeljék. Senkit nem érdekel.
Ő itt pedig gitározik.
- Várjunk csak, mit is játszik? - Olyan mintha, mintha csak...
* A parkban zenélek... *
Elnézést uram, Jenkins biztos úr vagyok,
érdeklődnék, hogy van-e engedélye, hogy itt játsszon?
Hé, haver, csak gitározok, hagyj békén.
Én csak igyekszem a parkot mindenkinek kellemessé tenni.
És ismétlem, ez a park mindenkié.
Még...
Ez a része még tervezés alatt áll.
Az ott.
EGY ÉVVEL KÉSŐBB * Gitározok a parkban. *
* A pénz pedig hullik a kalapomban. *
- Elnézést! - Tessék?
Nincs... Nincs engedélyem.
- Ne legyen olimpia Portlandben! - Ne legyen olimpia Portlandben!
Menjünk!
- Ne legyen olimpia Portlandben! - Ne legyen olimpia Portlandben!
Kérhetnék egy jégkrémet?
- Persze. - Köszi.
- Ne legyen olimpia! - Ne legyen olimpia!
- Köszi! - Köszönjük!
Ne legyen olimpia! Azt mondtam, hogy ne legyen olimpia!
- Mint mondtam, ne! - Mint mondtam, ne!
Mint mondtam, ne! Soha ne legyen! Olimpia! Ne legyen olimpia!
- Ne legyen olimpia Portlandben! - Ne legyen olimpia Portlandben!
Elnézést! Hogy mondtátok?
- Ne legyen olimpia Portlandben! - Miért ne?
Próbáljuk megmenteni a városunkat a gonosz olimpiai megszállástól.
Ez egy hülyeség! Úgy értem...
- Az olimpia élettel tölti meg a várost! - Ahogy gondolod, haver!
Úgy értem, én már csak tudom. Jártam már pár olimpián.
Greg Louganis vagyok.
Hogy? Az kizárt!
De. Ott voltam Montrealban, Los Angelesben, Szöulban.
- Maga nem Greg Louganis. - Dehogynem vagyok Greg Louganis!
Nem is tudom. Greg Louganis az olyan, mint Greg Louganis.
Oké, oké. 1988-ban beütöttem a fejemet az ugródeszkába.
- Igen, igen, igen. - De visszaálltam és nyertem, látjátok?
Itt a sebhely.
- Azta'! - Hűha!
- Ejha! Nagyon örvendek! - Hisz maga Greg Louganis.
Az, amit gondoltok az olimpiáról, az abszolút hülyeség.
Elég sok mindent meg kell hogy beszéljünk.
Elmenjünk valahova és átbeszéljük?
Szeretnék. Szuper lenne!
Mitől tartotok ennyire? Mi az, ami ennyire megrémít abban,
ha olimpiát rendeznének Portlandben?
Például a közlekedés, vagy maga a kereskedelem.
Ja, az összes sportoló, nem bántásként, de itt rohangálna az izmos testével...
Annyira rosszul közelítitek meg a dolgokat!
Voltatok már például valaha is egy olimpiai faluban?
- Nem... Eddig csak Télapó falujában. - Én meg Greenwich Village-ben.
Meg sem közelítik az olimpiai falut.
Az olimpiai faluban találkozhatsz sportolókkal a világ minden tájáról.
Még olyan országokból is, amelyekről még nem is hallottatok. Például Tonga.
A legtöbb ember Portlandben csak Brooklynból jött.
Itt nem ezekről a népszerű sportokról van szó, mint a foci és társai.
Hanem a sportokról, ahol egymással versenyeztek.
Értitek? Olyanok vagyunk, mint a sportok lázadói.
- Erre így még eddig nem gondoltam. - Én se.
És tudjátok mi az, ami ennél is menőbb?
A kitűzők. Az emberek kitűzőket cserélgetnek.
Látjátok? Nézzétek meg, milyen színesek.
- Szinkronúszás. - Szinkronúszás.
- Softball. - Az is.
Ez nagyon állat.
Milyen jól nézne már ki, ha az emberek Portlandben
mindenhol ilyen kis kitűzőket viselnének.
Egy új trendet indíthattok el.
Egy kicsit máshogy vélekedek így már az olimpiáról,
úgy érzem inkább, hogy rendeznünk kellene egyet.
Dettó. Szólunk kell a polgármesternek!
- Köszönjük! - Szívesen!
- Én is örvendtem! - Köszönjük!
Boldog olimpiázást!
- Állj! Állj! - Megállj! Megállj!
El kell koboznunk ezeket a bicikliket!
Olimpiai vészhelyzetről van szó! Gyerünk már!
Egy nagyon különleges... Nagyon különleges bemutatót fogunk látni.
Nagyon izgalmas lesz.
Imádni fogjátok, ezt megígérem.
Sziasztok gyerekek! Az én nevem Meriwether Lewis.
- Én pedig William Clark vagyok. - És most fogjuk felfedezni,
a nyugati részét a mai Egyesült Államok területének, amerre még senki nem járt.
Volt egy vezetőnk akkoriban. Akit úgy hívtak, hogy Sacagawea.
Képzeljétek oda.
- Látjátok őt a hajó elejében? - Használjátok a képzelő erőtöket.
Rendben. Azt hiszem meg kéne kérdezni Sacagaweát,
- hogy merre is tartunk. - Jó ötlet.
Sacagawea, segítenél megtalálni nekünk a jó utat?
- Sacagawea, figyelnél egy pillanatra? - Merre menjünk tovább?
Sacagawea!
- Sacagawea! - Sacagawea!
Egész nap ránk se bagózik.
Minél tovább megyünk, annál inkább elkeveredünk.
Te szent ég, elképzelésem sincs merrefelé megyünk.
Lewis és Clark nagyon szerette volna, ha észreveszi őket,
de néhány embernek, néha...
- gondja van, hogy szétválassza a... - Sacagawea!
Biztosra veszem, hogy hall minket.
De valami okból kifolyólag, nemigen akar hozzánk szólni.
És biztosra veszem, hogy nem azért, mert hangos lenne a folyó!
Sacagawea!
Kérlek! Sacagawea?
Ez kezd az utazásunk legnehezebb részévé válni.
- Ez a zabkása nagyon jól néz ki. - Ez a nyúlpörkölt is nagyon jó.
De nincs se kanalunk, se semmink. Pedig meg akarnám enni.
Lássuk Sacagawea tudja-e, hogy van-e itt valahol kanál.
Sacagawea! Sacagawea! Hol tartjuk a kanalakat?
- Kell valami, amivel tudunk enni. - Emlékeztek még, hogy mit nem ettünk?
Bizony. Szóval Sacagawea, szeretnénk kérni egy kanalat.
És most érkeztünk meg a tengerpartra.
És az összes társunk itt áll előttünk.
Szétszéledtek a parton.
Segítettek minket, a hosszú úton át. Ezért kimerültek és fáradtak.
Ezért egy beszédet mondunk nekik, hogy megköszönjük, mindazt, amit tettek.
- Férfiak! - Uraim!
- Férfiak! Srácok! - Ezt hallgassátok meg!
Egy nagyon jó kis beszédet akarunk mondani.
Ezennel kinyilvánítanánk,
hogy ez évben... Srácok!
Hé! Hogy 1805-ben...
Kérlek... Ne beszéljetek közben.
Megvárom!
Lehet, hogy Sacagawea fel tudja hívni a figyelmüket.
- Jól bánik nagy csoportokkal. - Sacagawea, szólnál nek...
Sacagawea!
- Sacagawea, segítenél... - Már majdnem végeztünk...
Sacagawea! Föltartottunk valamivel? A beszélgetéssel?
Csak mondd meg mivel.
Nem tudom hova szaladtok.
Te jó ég! Még mindig szaladnak!
- Nem is tudjuk mi van arra! - Senki sem ismeri!
Tán szeretitek a kígyókat?
Ez könnyű lesz.
- Megvagyunk. - Megvan.
Jött is valaki!
Helló! Üdv! Itt a kulcs.
Malcolm benn vár.
- Kellemes estét. - Köszönöm.
- Hogy van? Jó estét! - Hogy érzi magát? Érezze jól magát!
- Helló, hogy vagy? Ez az öné. - Megvan?
- Malcolm benn várja. - És mehet!
- Kérem, egyszerre csak egyet. - Megvan?
Érezze jól magát! Jó napot!
- Uram, a jegye! - Viszem.
- Nem is rossz. - Megcsináltuk.
- Jöhetnek a borravalók! - Ezzel zárul az este.
- Később pedig elmehetünk valamerre. - Már alig várom!
Nagyon izgatott voltam az első sms-e után,
- mivel azt mondta, hogy találkozzunk. - Ne parázz.
- Itt jönnek! - Oké.
- Üdv! Milyen volt? - Nagyszerű.
- Máris hozom a kerékpárját. - Köszönöm.
- Hogy van? - Jól.
Mindjárt hozom a kerékpárját.
- Itt is van, a B6-os... - Ez nem az enyém.
- Nem? - Nem.
Az enyém egy vörös színű férfivázas.
Nagyon sajnálom. Mindjárt hozom.
- Itt van! A vörös bicikli. - Nem, egy másik vörös.
- Nem jó a másik? - Ez valaki másé.
- Oké... - Kié? A magáé?
Az én biciklim máshogy néz ki.
- Hadd nézzem meg én, hogy megtalálom-e. - Jó.
És maga hova valósi? Ez milyen akcentus? Kaliforniából jött?
Köszönjük uram. Reméljük jól érezte magát.
Elnézést. De ez egy másik bicikli. Ez sem az én kerékpárom.
Ja, hogy egy ilyen fekvőbicikli?
Nem. Nem úgy kell az enyémet tekerni. Csak egy hagyományos kerékpár.
- Jól... Jól lát? - Semmi baj a szemeimmel.
Látja az arcokat? Milyen arcot vágok?
- És én milyen arcot vágok? - Értem.
A vörös biciklije.
Ez sem az. Az enyémnek egy ülése van.
Mindenki, aki biciklire vár,
mondja meg majd, hogy hány ülés van a biciklijén.
Tessék uram, ezt találtam. Csak nézze meg...
Tudom, hogy butaságnak tűnik, de...
Ha ezt felveszem, akkor lenne kedves és kihozná a saját...
Mindenképpen. Mindent megteszünk.
- Ez a biciklije, ugye? - Továbbra sem az enyém.
Itt is van. Ez sem az enyém. Ez...
- Maga nagyon válogatós. - Válogatós?
Úgy fest, hogy inkább olyat választana, amelyik tetszik,
ahelyett, amelyik az öné.
- Az én biciklim csak vörös. Mindenhol. - Ez nem az? Tán színvak lennék?
Csak menjen és hozza ide a kerékpáromat! Tegye a dolgát!
Nos, az ordibálás... Legyen, bocsánatkérés elfogadva.
- Ez az ön biciklije? - Ez nem az én biciklim.
Itt is van. Nagyon szépen köszönjük. További szép estét. Következő!
- Milyen jópofa! Honnan van? - Az a biciklije!
Inkább hátramegyek én és megkeresem a saját biciklimet.
- Rendben, menjünk. - Végeztem itt.
- Majd én megkeresem. - Oké, majd mi segítünk.
Itt is vagyunk.
Az ott a legtetején.
Ja, hogy a vörös, amit az imént láttam.
Csak adjon nekünk úgy nagyjából 45 percet.
Nagyon köszönöm.
Gyerünk, gyorsan, gyorsan!
...hogy az olimpiai játékokat
soha nem fogják ezen a területen megrendezni.
...hogy az olimpiai játékokat soha nem fogják ezen a területen megrendezni.
- Végeztünk? - Igen.
Polgármester úr! Szükségünk van az olimpiára!
- Igen. Meggondoltuk magunkat. - De most tettem le az esküt.
- Vissza lehet csinálni? Tenni valamit? - Nem hinném...
Megtanultuk, hogy az olimpia a sportok művészi változata.
Igen. Jót tenne a városnak. Végigfutottuk az egész várost.
Aztán egy medencében ültünk Greg Louganisszal.
Majd idetekertünk, hogy mindezt elmondhassuk. És elkéstünk vele?
Azt mondják, hogy végigfutották az utcákat?
Ja. Tartottuk a fáklyát és mindenkinek mondtuk, hogy ne legyen olimpia.
És aztán egy medencében voltak a nagy Greg Louganisszal?
- Igazából egy jakuzzi volt, de... - És kerékpárral jöttek idáig?
- Igen! Siettünk, ahogy csak tudtunk. - Ja.
Szólni akartunk.
Nos, önök akkor megnyertek egy triatlont!
- Az elég csúcs. - Az.
Tényleg?
Gratulálok!
Nagyon szépen köszönöm!
Gratulálok!
Nagyon ügyes.
Most pedig kérem álljanak föl Portland himnuszára.
* Portland! Oly' csodás vagy! *
* Az én városom! Az én Portlandem! *
* Az összes madár, tücsök és béka, mind a nevét éneklik. *
* A hegyei oly' szélesek és magasak! *
* És mikor az utcán sétálunk, és előveszed a cigarettádat, *
* és mondod nekem, hogy "Ó, polgármester úr!" *
* "Menjünk a Te városodba!" Erre én azt mondom, hogy Portland! *
* Azt hittem már soha nem is kéred! *
* És én... *
* Éneklek magamnak. *
* És amikor meglátom a napfényt megcsillanni a hidakon, *
* mindig elgondolkoztat, az együtt töltött időkön. *
* Te vagy az én drágám. Az én szépségem! *
* Az én Portlandem! *
* Én ismerlek legjobban! *
* De én ám. *
* Én Portlandem! *