-Merre vagy már drágaságom? Hol bújkálsz? Szükségem van rád.
Persze, téged is látlak egérke. Nehogy azt hidd, hogy nem vettem észre, hogy ott ülsz és
gúnyolódsz rajtam, te kis gaz!
Mindenki láthatja.
Ez az!!!
Most majd mind megtanulják egytõl-egyig.
Itt hagytak bennünket, csak úgy.
De szerencsére most már szabadok vagyunk. Most majd önmagunk lehetünk.
Sárkánytûz, elõ!!
Gyere kis drágaságom! Chase Suno és a kis pajkos egérkék megfizetnek ezért.
Mégpedig az életükkel.
(Chase)-Szervusz anya, mi a helyzet? Szinte hihetetlen, hogy majd egy éve feléd se néztem.
Annyi mindent szerettem volna megkérdezni.
És rengeteg mindent szeretnék mondani is.
De mindez most már nem számít.
Mert ez az egész csak... Szóval.
Nem is tudom hogy mondjam. Úgy érzem mind a végzet markában vagyunk.
Mégis szeretném, ha változtathatnék rajta.
(anyukája hangja)-Semmi baj kisfiam.
Felesleges siránkozni.
-Anya!!!
TRÓFEÁK
(Bran)-Nem lehet, hogy csak a gyomrod rendetlenkedett?
Mert egyik este én is ettem egy tonhalas szendvicset és azt álmodtam, hogy a nagy lábujjam
életre kelt. Gonoszan méregetett azzal a szép szemével.
-Hogyhogy? A lábujjad nõvé változott??
-Nem is, csak olyan kis helyeske volt.
Mi van? Csak álmodtam.
-Éppen errõl beszélek. Ez valahogy több volt, mint álom.
Annyira valóságosnak tûnt, mintha élne.
-Nem is sejted mit jelenthet? -Bárcsak tudnám.
Egyszerûen nem láttam semmi értelmét. Hisz alig emlékszem anyámra.
Apám szerint még csecsemõ voltam, mikor meghalt.
- Miért nem kérdezed meg Bejalt? Mégiscsak többet tud az álom hókuszpókuszról.
- Én nem tartom olyan jó ötletnek. Bejalt kissé érzékenyen érintik ezek a látomás dolgok.
Vagyis inkább a hiányuk.
-Csak azért mert nem látom, az nem jelenti azt, hogy nem is hallom.
- Hát felébredtél Bejal? Hogy érzed magad a sarokban? Nem szeretnél csatlakozni?
- Amit én szeretnék, az egy kis csend. Nem elég hogy Chase bitorolja a látomási képességemet,
de ráadásul még henceg is vele elõttem.
- Bitorlom a.....??? Mi bajod van Bejal? Csak nincs valami hézag?
- Egyáltalán nem elõtted dicskedett, hanem a hátad mögött. Te folyton csak a falat bámulod.
- Inkább hagyjatok békén.
-Na jó, akkor én most megyek sétálok egyet. Kiszellõztetem a fejem.
- Hogy érted? Egyedül? Nem túl veszélyes ez? Emlékszel a sivatagra?
Ott is mi történt. Föld hívja Chase-t.
Legalább a kék core-t ne hagyd itt.
-Nyugi! Elvégre mégis csak nappal van. Mi baja történhet? Hadd menjen ha akar.
- De olyan kis zaklatott. -Ahogy mondod. Jobb is ha egyedül van.
Az embernek néha kell egy ki magány, hogy az érzelmeit helyretegye.
- Érzelmeit? Nem is tudtam, hogy ismered ezt a szót.
- Figyelj! Mindenkit kísért valami a múltból.
És ami azt illeti, még sok mindent nem tudsz rólam. -Na ne! Éspedig mit?
- Ne tudd meg Jinja, addig jó.
- Hallod Bejal! Szívesen. csinálok neked egy ilyen tonhalas szenyát.
Persze ha igazán durva látomásokra vágysz,különösen tudom ajánlani a romlott halat.
De a záptojás is hatásos. Arról nem is beszélve, hogy a savanyú tej mi tud.
(valami zaj hallatszik)
-Álljon meg a menet. Ez egyszerûen lehetetlen. Vagy talán mégis? Anya!!
-Nem félted az életedet?
-Anya! Tényleg te vagy az?
-Üdvözöllek kis egérkém. Hiányoltál?
Ugye szeretnél meglógni? Hát arról szó sem lehet.
- Öcsi! Minden rendben? Szólj, ha terhedre van a fickó.
-Törõdjön a maga dolgával. Aki beleüti az orrát, pórul járhat.
Egész szép kis gyûjteményem van már orrokból.
- Eszelõs!!
-Most a játék kedvéért menekülj csak gyalogszerrel.
(gúnyosan nevet)
Fedezékbe bújsz ilyen hamar? Könnyû préda vagy.
Chase! Ipiapacs, te vagy a fogó.
És most kicsi Suno nyuszi már a miénk is vagy.
Látom elsajátítottad a Monsunok képességét, de ne aggódj, ezt már mi is tudjuk.
Most is látunk kis szökevény.
-Hé várj már. Én mondom Bejal, ha nem jön a látomás, az még nem a világ vége.
Túl fogod élni.
- Kérlek, sõt könyörgök, hagyj már nekem békét.
- Hidd el tudom, hogy mit érzel.
Honnan is tudhatnád épp te, hogy mit érzek.
-Onnét, hogy nekem is gondom volt a látomásokkal.
Mikor kiderült, hogy szemüveg kell, apukám elvitt a cirkuszba és máris sokkal jobban éreztem magam.
Na mit szólsz hozzá? Elvigyelek cirkuszba?
Ne emészd magad Bejal! Mindenki szereti a bohócokat, még egy szerzetes is.
- De már nem vagyok szerzetes. Semmit sem tudok, semmit sem látok.
Én egy semmi vagyok.
- Szóval azért van ilyen frizurád, mert egyszer beleragadt egy rágó a hajadba?
- Miért? Még gyerek voltam, jól belegabalyodott. És megtetszett. Jól mutat.
- Hogy érted? A rágó még mindig a hajadban van? -Nem tudom, azt hiszem.
-Most hogy mondod, mindig is éreztem rajtad egy kis mentás illatot.
- Gyere játsszunk!
-Fej vagy írás. Fej, akkor most én kérdezek. -Csak rajta. Én nyitott könyv vagyok.
-Helyes, akkor az a kérdésem, miért vagy rám olyan kiváncsi egyáltalán?
- Tessék? Ezt kérdezed tõlem? -Persze! Érdekel, hogy miért érdekellek.
- Nem tudom, csak úgy. Mert annyi mindenkit megismertél már, jó emberismerõ vagy.
Közben meg te más vagy.
Te magad mondtad, mindenkit kísért valami a múltból.
Valahogy mindig is izgatott a te múltad. Rágós hajú. -Tessék???
- Ez lesz az új gúnyneved. Csak nem rejtegetsz még valami ragacsosat?
Azzal van megtöltve a bankrablós töltényszíjad? -Elég volt!!!
- Na ki vele! Milyen ízû rágóid vannak? -Mondom elég legyen.
- Srácok! Figyeljetek! -Fújj! Mitõl bûzlesz te ennyire Chase?
- Csatlakozom, rád férne egy jó zuhany.
-De jó, hogy megvagy. Nem mondhatok többet, csak annyit, hogy Don Piro rám talált.
--Don Piro? Úgy rémlik, mintha egy templom agyonnyomta volna.
-Úgyis volt, de egy nem volt neki elég. Sietnünk kell, mert ez a fickó komoly veszély és
tutira nem komplett.
-Nincs igazán ínyünkre, ha így beszélnek rólunk a hátunk mögött.
Íme az édes-drágám.
-Gyertek, hátsó ajtó.
Bunyózni csak nyílt téren szabad.
-Most hová lett?
-Csak nem õt keresed? Jon Ace-t?
Õ lett a gyûjteményem egyik ékköve.
- Nem lehet, hogy õ.... -Mármint, hogy nem élte túl?
Hogy mondtad édes-drágám?
Igen, pontosan úgy van. Veszélyes világban élünk, nagyon veszélyesben.
- Ide hallgass te eszeveszett!!!! Pillanatokon belül életveszélyes lesz, fõleg rád nézve.
Velem tartotok? -De mennyire ifjó Suno. Döngöljük földbe ezt a szájhõst.
Át is adom a terepet az új Monsunómnak.
(mindenki elõhívja a Monsunóját)
-Csatatûz! Elõ!!
-Édes kis drágám, ebben a csatában túl nagy a túlerõ.
Sárkánytûz, visszatérni.
Ebbõl a harcból inkább én is kimaradok. De ha jobban belegondolok, szükségtelen is
harcolni. Elég, ha életben maradunk még kb. 7 és fél percig, ha jól számolok.
Aztán az összes kis Monsunótoknak befellegzett.
(ordít egy nagyot)
214, 213, 212... Na még egyszer.
Már majdnem megvolt.
Most én jövök.
(gúnyosan nevet) Á igen. Most jut csak eszembe, lejárt az idõ.
-Hol a csudában vagyunk?
(nevetgél)
-Bizony egérkém, mindjárt megvagyunk.
Ügyelnünk kell rá, hogy az oldat megfelelõ legyen Amiben tökéletesen elállnak majd.
És aztán õket is hozzácsapjuk majd a meglévõ trófeáinkhoz.
-Várjunk! Chase! Nehogy már azt mondd, hogy ez a dilis belõlünk is ilyet akar csinálni.
- Természetesen egér pajtás elõbb ki kell próbálnunk rajtad.
Mégsem szeretnék kárt tenni a nagy fogásban.
Hová is tehettem a mártogató csipeszemet.
-Most kéne gyorsan megpattanni innen. Valami ötlet?
-Ha a sors ilyen kegyetlen váget szánt nekünk,ám legyen.
Ugyan mi értelme lenne szembeszállni vele?
- Kösz a semmit. Nincs ennél valami jobb tervetek?
- Azt ott nézd! Ha lendületet tudnánk szerezni, egy olyan éles fognak ütközve azonnal
kiszabadulnánk. Gyerünk! Mind lengessük egyszerre.
- Rendben van, egy próbát megér. Kezdhetjük.
-Jaj! Miért pont az én oldalam felé kell lengetni?
Ez sikerült! Kiszabadultunk. Lent vagyunk.
Tévedés. Csak ti ketten. Szedjetek le minket is.
- Jól van na, de az elsõbbség ezé a kis csöppségé.
-Bran kapd el!
-Csuk elõ!! -Gyorscsapás elõ!!
-Sárkánytûz elõ.
Ostoba kis jószágok. Sikerült négy Monsunótokkal is elbánnunk nemrég.
Mibõl gondoljátok, hogy kettõvel több esélyetek van?
Abból, hogy egy csapatként szállunk szembe.
Csuk mutassuk meg neki. Galopptámadás.
-Gyorscsapás, faltörõkos.
-A kincseink! Drága trófeáim. Ezért még megfizetnek. Pusztítsd el õket.
-Sikerül végre kibogoznod?
-Na ne röhögtess! Gyorscsapás! Vesd be a vakítószárnyat!!
-Jaj! Sárkánytûz!! -Legalább gyártottunk egy kijáratot is.
Bran! Maradj és segíts a többieknek. -Bízd csak ránk.
-Nem mentek ti innét sehová. Most Sárkánytûz édes-drágám, kapd el õket.
-Csuk!!
-Ne szaggasd õket apró fecnikre, ha nem muszáj édesem.
Ez a Monsuno még szebb éke lesz a gyûjteménynek, mint a kis Chase.
-Igyekezzetek már. -Most nem hiányzik, hogy nekiállj dirigálni.
- Vigyázat, sikerült. -Hogy??
- Gyorscsapás segíts nekik.
- Azonnal induljunk. -Itt túl veszélyes. Mentsük a bõrünket.
-Ne hagyd, hogy meglógjanak. Ércpengéket ki.
-Erõpajzsot.
- Mi jövünk. Hallod Csuk? Közelharc. (Ordít)
-Ne!!!
-Pont ahogy te, a kis drágád is túl nagy fába vágta a fejszéjét.
A vadászból lett az üldözött vad.
-Csak ne vegyél rá mérget. -Hogyhogy?
-Vigyázz vele Chase, lehet még kábítókorongja.
-Na jó, söprés innen.
-Hallottátok! Futás.
-Kösz Csuk! Nem esett bajotok?
-Chase!!
-Semmi vész, Bejallal még egyben vagyunk.
-A töltényövem bent maradt véletlen a nagy kapkodásban.
- Felkaptam kifelé jövet.
Egyébként ez a valami itt micsoda?
-Ahhoz neked semmi közöd. Ahogy hozzám se.
Megbeszéltük, hogy mindenkit kísért valami a múltból. Az én múltam nem tartozik rád.
Gyertek! Lépjünk olajra.
Jó ötlet, célozzunk meg egy kórházat. Szegény Bejallal valami nagyon nem stimmel.
-Nem kell, nincs komolyabb bajom.
-Akkor mi lenne, ha feltápászkodnál? Muszáj mennünk. Felsegítünk, jó?
Csuk! Visszatérni.