- Hétfőn ultrahangom lesz. Velem jönnél? - Persze.
- Szórakozzunk egy kicsit! - Ne vedd le a ruhádat!
Egyikünk sem épp egy olajfestmény.
Bemehetek?
Nem, Rae, nem jöhetsz át, amikor csak akarsz.
- Gyerünk, Chloe, mennünk kell! - Miért?
- Nem megyek el innen. - Rendben.
Nem énekelsz a koncerten?
- Csak beállok, amíg Chloe ide nem ér. - Már ha egyáltalán eljön.
UTÁLOM AZ ELŐADÁST
Komolyan, Rae, ez klassz volt.
Miért nem csinálod meg ezt az igazi előadáson pénteken?
Szerintem szó szerint szívesebben dugnék egy medúzát a bugyimba,
mint énekelnék közönség előtt.
És amúgy sem vehetem el Chloe szerepét.
Chloe ragaszkodik a vezető vokálhoz, de el sem jön.
Egy ribanc.
- Óriási ribanc, mindenki ezt mondja, nem csak én. - Hagyjátok békén!
Talán gondja van, igaz, Rae?
Nem tudom, Iz. Miért nincs itt?
Mi újság, banda? Az előbb felhívtak,
azt mondták, Chloe nem tud eljönni az előadásra.
Találnotok kell helyette valakit.
Nem.
My Mad Fat Diary 2x6 Fordította: Zire
Hatodik fejezet Nem én, 1. rész
Kedves naplóm, ez rosszabb volt,
mintha többször megcsípte volna a vaginámat egy medúza.
Nem csinálom meg az előadást, nem annyi ember előtt.
Nincs az az Isten.
Chloe nem vett figyelembe senkit, még engem sem.
Az előadó-művészet csoportnak igaza volt, ő egy ribanc.
Eltűnt?
- Mennyi ideje ment el? - Két napja.
Hagyott egy üzenetet.
Ne aggódj emiatt, Rae! Folyton ezt csinálja.
Először hívtam a rendőrséget.
Pár órával később bejött a bejárati ajtón, mintha mi sem történt volna.
Nem olyan felelősségteljes, mint te, Rae.
Rendben.
Chloe-nál van néhány poszter, ami kelleni fog a koncertre.
- Nem lenne probléma, ha én...? - Dehogy, tudod, hol a szobája.
Az apukájának igaza volt, ez Chloe-ra vallott.
Elmegy Isten tudja, hova, Isten tudja, mit csinálni,
mi többiek meg oldjuk meg.
Kedves naplóm...
Istenem, Chloe-nak van naplója?
Nem vagyok olyan sunyi, kétszínű tehén, aki tényleg elolvasná.
Jobb vagyok annál!
Jobb vagyok annál...
1996. július 5, péntek. Itt van, végre itt van.
A középsuli utolsó napja.
Nincs több hülye egyenruha, nincs több házi feladat.
És volt egy utolsó feladatom.
- Üdv, uram! - Szia, Chloe!
Az összes lány magáról beszél.
- Tudni, akarják, mi a neve. - Mr. Carrisford.
Igen, azt tudjuk.
- Mi a keresztneve? - Hétpecsétes titok.
Nem beszélgethetnénk valamikor, most, hogy vége az iskolának?
- Hogy érted ezt? - Gyakorlatilag már nem tanulok itt, szóval...
találkozhatnánk, beszélgethetnénk.
SOK SZERENCSÉT!
Egy kis jó tanács a jövőre.
Ne ígérj olyat, amit nem tartasz be!
Nem szegem meg az ígéretemet.
Chloe?
Stephennek hívnak.
Viszlát később, Ste!
Megtaláltad, amit kerestél?
Akkor jobb, ha indulok is.
Nem tudom, mi volt meglepőbb.
Az, hogy Chloe-nak naplója volt, vagy az, hogy most elloptam.
- Emberek, ő itt Chloe. - Hali!
- Vele találkoztam táncon. - Szia!
Igen, igen, mikor jövök én?
Á, meg is van.
Mindenki, ő itt Rae. Csodás, vicces, csinos.
Jól tud táncolni.
És valószínűleg az asztal alá tud inni titeket, fiúk.
- Baromság. - Ez kihívásnak hangzik.
- Oké, hozok rövideket. - Rendben.
Nem ez történt!
Ez abszolút baromság.
Sosem mondott ilyeneket rólam.
Meghamisította, hogy jobban érezze magát.
Mindenki, ő itt Rae.
- Rendben? - Szia! - Szia!
Kérsz egy italt? Chop már rendelhet.
Nem, köszi, nem iszok.
Látod? Akkor még nem is ittam.
Ez abszolút, tömény, első osztályú szar.
Istenem, találjátok ki, kit látok ma!
- "Láttál." Kit? - Rae Earlt.
Visszajött Franciaországból.
- Mi az? - Jacob Radcliffe apja azt mondta, beteg volt.
- Elmebeteg. - De nem csoda egy olyan anyával, igaz?
Szóval mit mondasz? Nem Franciában volt?
Nem tudom, hol volt.
De azt tudom, hogy összeomlása volt.
Hallottam, hogy az anyja azt mondta dr. Entwistle-nek, bassza meg magát.
Maradj távol mindkettőjüktől, Chloe! Az egész családtól, ők mások, tessék.
- Nincs semmi sült étel? - Nincs.
Apánál sok van.
Chloe, a férfiaknak nagyobb étvágya van, mint a nőknek, és ezért enniük kell.
Nem gondoltam, hogy eljössz. Azt hittem, csak úgy mondod.
Nem vagyok nyámnyila.
Szia, itt Stephen, hagyj üzenetet, és visszahívlak.
Gyerünk, vedd fel!
Szia, itt Stephen, hagyj üzenetet, és visszahívlak.
Vedd fel!
- Szia, itt Stephen, hagyj üzenetet, és visszahívlak. - Ne már!
Szia, én vagyok az, én...
Tudom, azt mondtad, ne hívjalak, de kérlek szépen, hívj vissza!
Nagyon kéne beszélnünk.
Jól vagy?
Egy kicsit jobban.
Figyelj, Chloe...
Nem Franciaországban voltam.
Hol voltál?
Beteg voltam.
Csináltam valami őrültséget.
Megsebesítettem magam.
Miért tennél ilyesmit?
El fogom mondani.
Csak időre van szükségem.
Rendben van?
Persze.
Felveszem!
Halló?
Jó, akkor...
Mikor?
Rendben, szia!
Stephen az.
Azt akarja, hogy menjek át hozzá. De most nem hagylak magadra.
Ne, ne hülyéskedj! Menj, és beszélj vele!
- Biztos? - Aha.
Nem mondtam, hogy elmehetsz, Chloe, csak egyszerűen leléptél.
Nem így történt.
Nem így történt, én nem...
Én nem így emlékszem rá.
Oké, úgy kell tennünk, mintha 19:30 lenne, jó?
Nem csak hazudott a naplójában arról, hogy mi történt, Chloe nem is jött el!
Nem, nem, nem, nem.
Rae!
- Rae, jól vagy? - Nem.
Nem vagyok jól, Mrs. Coombes azt mondja, ha nem csinálom meg ezt az előadást,
nem kapok jegyet, és meg fogok bukni.
- Ez az utolsó figyelmeztetésem. - Van valami, ami talán segít.
Vedd el a műsor miatt!
Mi is hozzuk a szüleinket,
szerintem jobban éreznéd magad, ha itt lenne valaki, aki támogat.
Izzy!
Talán Izzynek igaza volt.
Ha ott lenne valaki, aki támogat, talán túl tudnám ezt élni.
Várjunk csak!
Mi a fasz?
Ne csináld!
Nem kell ez most az életedbe.
Akkor hogy neveznétek? Azt mondta: "Blackpool Eiffer." Vagyis Eiffel!
Én nem beszélek olyan toronyról, szívem.
Simon! Milyen Simon?
Nagyon szar vagyok viccekben. Rae mindig tarol a viccekkel.
Néhány dolgot nem nagyon értek, nem vagyok hülye, csak más.
Gyakorolnom kell.
Jó, de legyünk őszinték, Rae, mikor láttál utoljára tornyot?
Komolyan?
- Szomorúnak tűnsz. - Jól vagyok.
Tudod, mit csinálok, ha szomorú vagyok?
Felveszem a boldogság söralátétjét.
Régebben az öröm söralátétje volt,
de volt egy másik söralátét, amit máshol úgy hívtak,
és lett belőle egy nagy bírósági ügy, és nagyon bonyolulttá vált, aztán...
Mindegy, csak a mai napon...
neked adom a boldogság söralátétjét, rendben?
Nem lehet.
Ez túl sok nekem, és túl boldog.
Oké, tessék.
De kérem vissza, jó? Csak kölcsön, oké?
- Oké. - Oké? - Oké!
Kedvelem Finnt, annyira más, mint Steven!
Finntől úgy érzem magam, mint amikor felpróbálok egy új ruhát.
Tudod, amikor érzed azt az energiát, vagy mit.
Jó embernek érzem magam tőle.
Szeretlek, X.
Látszik, hogy Rae-nek is tetszik Finn, de nekem tetszett meg először!
Tudod? Tetszik, mióta ismerem, és én ismertem meg előbb.
Meg kellett jelölnöm a területemet.
Nyilvánvalóvá kellett tennem, hogy Finn az enyém.
Mit gondol, mi Finn, egy kurva lámpaoszlop?
Elárulhatok valamit, Rae?
Én küldtem Finn-nek a szerelmeslevelet.
Ahogy több időt töltöttem vele, rájöttem, mennyire tetszik.
Nagyon tetszik.
- Szerelmes vagy most valakibe? - Nem igazán.
Utálom, amikor Rae hazudik nekem.
A legjobb barátoknak kéne lennünk.
Fogd be!
- Olyan egoista néha! - Menj a fenébe!
{an8}RAE SZÓTÁRA
Egoista? Én? Nézzünk utána, jó?
{an9}EGOISTA
{an6}1. ÖNZŐ 2. ÉNKÖZPONTÚ
Ezt neked, Chloe!'
Lesz egy énekes műsor pénteken a suliban.
Kötelező része az előadó-művészetnek.
Szólót éneklek, és...
Nos, van pár tartalékjegyem, ha el akarnátok jönni.
Anya!
Mi az?
El akarsz jönni a koncertre?
Nem.
Sajnálom, hogy kihagytam az ultrahangot.
Egyedül mentem el.
Egyedül ültem a kórházban, és rohadtul éreztem magam,
nem tudtam, mi zajlik bennem, de nem is vetted a fáradságot,
hogy odatold a képed, és a támogatásomat kéred.
Anya, énekelnem kell az egész iskola előtt!
Nem figyelsz, igaz?
Csak magadra gondolsz, mint mindig.
Csak azért sajnálod, mert bűntudatod van,
mivel egoista voltál.
- Nem voltam egoista. - Nem mondtam, hogy az voltál,
azt mondtam, hogy egoista vagy.
Nem vagyok egoista!
Sajnálom, ha dühös vagy a múltkori este miatt.
Csak meg akartam magyarázni, hogy nekem is vannak dolgaim.
- Vendégem volt. - Az a nő?
Igen, az a nő.
Mondjuk azt, hogy nem akarom elszúrni a dolgokat.
Ismered ezt az érzést.
Csak el akartam mondani az én szemszögemből.
Tudod.
Mert én mindig csak magamra gondolok?
Mert egoista vagyok, igaz?
- Én nem ezt mondtam. - Szükségem volt magára.
Megadta a számát, és azt mondta, hogy hívjam, amikor akarom.
Nem igaz, azt mondtam, hívj, ha úgy érzed...
ha tenni akarsz valami hülyeséget, úgy érzed, ártani fogsz magadnak.
- Honnan tudja, hogy nem? - Akartál?
Hát, maga a szakértője annak, hogy más szemszögéből lássa a dolgokat.
Szeretnék...
Szeretnék jó határokat felállítani köztünk.
Mert törődök veled, és gondoskodnom kell róla,
hogy a lehető legjobb munkát végzem veled.
Néha ez azt jelenti,
hogy egy kis teret kell hagyni közöttünk.
Liammel összejöttünk az egyik este.
- Mikor történt ez? - Néhány napja.
- És milyen volt? - Szörnyű.
Azt mondta, ne vegyem le a ruhámat, mert egyikünk sem egy olajfestmény.
- Ettől hogy érzed magad? - Jól.
Mert ez igazol mindent, amit érzek magamról.
Mondtam, külön kértem, hogy vigyázz Liammel.
Ez egyikőtöknek sem jó...
Nem jó, ha két terápiára járó ember között lesz valami.
Nos, talán nem mindenki olyan jó a határokban, mint maga.
Ekkor voltam először ideges valami miatt.
Bár megcsókolhatnám, bár értésére tudnám adni,
mennyire szeretem, mennyire akarom!
Tedd meg, menj, és tedd meg!
- Csodálatosan csókolsz. - Tetszett, nem igaz?
Minden idők legjobbja volt!
Istenem!
Finn meg akart dugni. Minden idők legjobb estéje!
Oké, akkor én megyek.
Rendben.
Most kínos, de pár nap járás után nem lesz az.
Talán meg kéne fognom a kezét, hogy kevésbé legyen fura.
Figyelj, Chloe!
Bocsi a tegnap este miatt!
Hogy érted?
Részeg voltam.
- És? Mindenki részeg volt. - Igen, tudom, de...
Sosem kéne megcsókolnod valakit, csak ha komolyan gondolod, igaz?
Főleg nem a barátaidat.
- Sajnálom, elcsesztem. - Nem, semmi gond, ez...
Ez csak egy csók volt.
Nem jelentett semmit.
- Gondolom. - Mintha meg se történt volna.
- Bűntudatom volt. - Ne legyen!
Ne legyen!
Hát...
Akkor megyek, lezuhanyozom, aztán szerzek rengeteg borsmenta teát.
- Akkor szia! - Szia!
CHLOE NEM ÉRDEMLI MEG FINNT!
Ezért voltál dühös?
Nem lennél dühös, ha a legjobb barátod azt mondaná, nem érdemelsz meg valakit?
- Min nevetsz? - Chloe!
- Mi az? - Nem gondoltam komolyan.
Akkor így a tiéd lehet.
- Ribanc vagyok, Rae? - Mindenki lehet ribanc.
De itt többről van szó, nem?
Chloe...
- Nem vagy ribanc. - Oké, akkor nem vagyok.
Talán Rae nem gondolta komolyan? De mi van, ha igaza van?
Mi van, ha nem érdemlek meg olyasvalakit, mint Finn?
Mi van, ha nem érdemlek meg valaki jót? Rae csodás ember,
nem ribancos és sérült, mint én.
Nem vagy ribanc.
Az aggodalom gyakran nyomasztó,
mert nagy és szürke, mint egy sötét felhő.
Ezért nagyon fontos, hogyha így érzel,
akkor próbáld meg leszűkíteni, pontosan mi miatt aggódsz.
És így...
Elnézést!
Szóval...
Szóval van valakinek...?
Van valakinek valamije, ami miatt aggódik jelenleg?
Jövő héten hazamegyek.
Köszönöm szépen!
És aggódok amiatt, hogy túl izgatott leszek.
És túl sokat szórakozok.
Remek, remek.
Valaki más?
Koncertem lesz a suliban.
Nem tudom, képes leszek-e rá.
Oké, nagyszerű. Tud valaki tanácsolni valamit Rae-nek?
Képzeld el pucéran a közönséget!
Rendben, Liam, ez jó, köszönjük!
Képzeld el minden testrészüket lógva!
- Tudod, a húst és... - Oké, Liam, valaki más?
Azt mondják segít, de jobban meggondolva,
tényleg el akarsz képzelni minden tanárt ruha nélkül?
- Rendben, Liam, megértettük. - És az aggodalmad eltűnhet,
- de lehet, hogy elhánynád magad. - Befognád végre a szádat?
Muszáj ilyen bomlasztónak lenned?
Azért jönnek ide, hogy megtanuljanak megbirkózni, de te csak aláásod ezt!
- Állj meg! - Baszódjon meg Kester és ez a hely is!
Senki se beszéljen így velem, ez baromság!
Nem jövök ide többet, végeztem a terápiával.
- Liam, nem gondolhatod komolyan! - Dehogynem, ez nem működik.
A viselkedés megrögzött, olyan, mint egy ösvény, amin végigmész újra meg újra.
Egy csapás, egy árok, követed az ösvényt gondolkodás nélkül.
Igen, tudom, mit jelent a megrögzött, Liam.
A terápián megtanuljuk, hogy az ösvények a fejünkben miért olyanok, amilyenek,
vagyis miért vagyunk "elcseszettek;" és amikor kimegyünk a való életbe,
ez probléma, mert még mindig ugyanazt az ösvényt követjük,
és ugyanazokat a döntéseket hozzuk,
mert az emberek nem tudnak megváltozni.
Az emberek meg tudnak változni.
Igen? Kester azt akarja, hogy ezt gondold.
Mert mi ketten, Rae,
mindig is elcseszettek leszünk.
Azok vagyunk.
De ezzel nincs semmi baj.
És talán...
Talán lehetnénk elcseszettek együtt.
Hogy érted?
Tudom, hogy azt mondtam, nem akarok járni veled.
Minél többet vagyok veled, annál jobban látom, egymásnak vagyunk teremtve.
Csak gondolkozz rajta!
Jó?
Képzeld el őket pucéran! Pucéran, pucéran!
Majdnem, gyerünk, képzeld el őket pucéran!
Képzeld el minden testrészüket lógva, képzeld el az emberi részét!
Ébredj fel, Rae!
Hagyjad!
Fel fog zaklatni, aggódni fogsz miatta, és jelenleg nem kell ez az életedbe.
Kedves naplóm, jó, hogy Finn és Rae ilyen boldogok együtt.
Örülnöm kéne nekik, igaz?
Vagyis tovább kell lépnem.
A 2. világháború nem is akkor kezdődött, mikor Hitler megtámadta Lengyelországot.
Hanem amikor Japán megtámadta Kínát.
- Ez nem őrület? - De, nem tudom.
Elég szar voltam töriből.
- Szar vagyok minden ilyesmiben. - Semmiben sem vagy szar.
Garvey azt mondta: "Ha nincs önbizalmad, kétszeresen is veszítettél az életben."
A jó öreg Garvey.
Aha.
Én...
Jó éjt, Chlo!
Izzy, ezt nem hiszem el.
Az a második lány, akin ezt a ruhát látom.
De talán az övé inkább rózsaszínes- kékes, míg a tiéd inkább lilás.
Izzy, pontosan ugyanolyan színű.
Az itteni első napom tönkrement. Már nem is lehetne rosszabb.
Muszáj megtalálnom annak a módját, hogy kitűnjek.
A fiúk sosem jönnek rá, milyen király vagy, ha nem tudják, hogy létezel.
De hogy érjem el, hogy észrevegyenek?
- Biztosan? - Igen, nincs nagy étvágyam.
- Tessék. - Egészségedre!
- Rendben. - Rae, köszi, hogy eljöttél, csak...
- Meg akartam veled beszélni valamit. - Istenem, az életem szívás.
Nem is tudom, miért hívom életnek.
Életnek hívni olyan, mint véteni a fogyasztóvédelmi törvény ellen.
Azon gondolkozok, hogy teszek valami... hát, egy kicsit őrültet.
- És meg szeretném beszélni veled. - Akkor mi van? Lógtam pár napot.
Ez nem nagy ügy, igaz?
Anyám úgy reagált, hogy azt hinnéd, elfogtak kokainárulással.
Istenem, olyan idegesítő!
Bocsi, Chloe, bocsi! Mit akartál mondani?
Semmit, semmit.
Hány ilyen pillanatról maradtam le?
Hányszor hagytam cserben Chloe-t, amikor szüksége volt támogatásra?
Szüksége volt egy barátra?
- Te jó ég, Rae! - Szia!
Mit csinálsz itt?
- Mész valahova? - Indulunk Portugáliába.
Láttunk egy ajánlatot tegnap teletexten, és azt gondoltuk: "A fenébe, menjünk!"
- Ti? - Igen, bocsi, még be sem mutattam, ő Judith, a párom.
- Szia! - És mi lesz a holnap esti teával?
- Azt hittem, át kellene jönnöm szombatonként. - Sajnálom!
- Mi folyik itt? - Ne aggódj, drágám, szállj be a taxiba!
Miért nem találkozunk, amikor visszaértem?
Nem maradhat el.
Komolyan mondom, oké?
Talán nem érdemeltem meg, hogy bárki is támogasson.
Talán a cserbenhagyás öröklődik a családban.
És nem csak arról van szó, hogy nem számíthatott rám.
Aggódok érte.
Tudom.
Miért indította be a tűzjelzőt?
Félek, hogy megint beteg lesz, Archie, azt nem engedhetjük, nem hagyhatom.
De én számíthattam rá.
Bármikor, ha mélyponton voltam, akkor számíthattam rá.
És nem is egy napló olvasása kellett, hogy észrevegyem ezt. Tudtam.
Mivel most, amikor igazán szükségem volt rá, nem volt itt.
Kedves naplóm, mennyi ideig legyen Finn szingli, hogy randizhassunk?
Finn!
- Szia! Jól vagy? - Igen.
Figyelj, most mennem kell, de majd találkozhatunk később a bárban, jó?
- Aha. - Szia! - Akkor szia!
El kéne fogadnom, hogy a Finnhez hasonló srácok nem járnak olyanokkal, mint én.
Valaki érdekeset, vicceset és okosat akarnak.
- Én egyik sem vagyok. - Van tüzed?
Nem cigizek.
Kérsz sört?
Miből gondolod, hogy iszok?
Nem cigizel, nem iszol. Akkor mit csinálsz?
De egyvalamiben jó vagyok.
Nem akarlak megcsókolni.
- Jó, de én nem szájra adom a csókot. - Szeretnéd.
- Hé, csak egy csók! - Tudom.
Oké, vágjunk bele!
A koncert néhány óra múlva kezdődött, és próbálnom kellett, koncentrálnom!
Csak pár oldal maradt, hogy a jelenhez érjünk.
Olyan volt, mint lassan elhaladni egy gyűrött halom mellett az autópályán.
Nem tudtam félrenézni.
Nem olyan lány vagy, aki megállna egy csóknál.
Lehet, hogy nem, de olyan férfinak képzeltelek, aki kicsit nyámnyila.
- Hogy érted? - Csak a szád jár.
- Kurvára nem vagyok nyámnyila! - Akkor bizonyítsd be!
Mennyit segíthettem volna rajta, ha jobb barátja lettem volna?
Mennyiben lett volna más? Gyerünk, Chloe, mennünk kell!
Hova? Nem megyek sehova.
Saul kikezdett velem a mosdóban.
- Szörnyű volt, alig tudtam eljönni, hazamegyünk. - Jól vagyok.
Rae, ha te el akarsz menni, akkor menj!
Mindegy, Chlo.
A barátodnak nem kéne az ajándék ló fogát nézni.
Hogy érted?
Kétlem, hogy sokan meg akarnák dugni, el kéne fogadnia, ami felkínálkozik.
Adj egy pizzát!
Rae nem lóg velem sokat, mert ott van neki Liam.
Szóval nincs senki, akivel beszélhetnék.
Hát, van egyvalaki, akihez fordulhatok.
Valaki, akitől biztonságban és jól érzem magam.
Hé, mi újság?
Nem sok.
Szakítottam Oliviával.
- És jól vagy? - Aha.
Istenem! Megint szingli.
El kell mondanod neki, mit érzel.
Tudod, mi történt legutóbb... Csak mondd el, mondd el!
Te jó ég!
Chloe, kérdezhetek valamit?
Igen.
Hogy jutsz túl valakin?
Hogy lépsz tovább?
- Hogy érted? - Azért szakítottam vele...
mert csak Rae-re tudok gondolni.
Nem tudom, hogy juss túl valakin.
Szar vagyok tanácsadásban.
Szar vagyok minden ilyesmiben.
Talán sosem jutsz túl rajta.
Gyere, menjünk a rohadt bárba!
Viszek sült krumplit.
Ó, a francba!
Ian, nem láttad a tárcámat?
- Ian, nem láttad a tárcámat? - Nem. - Kéne, mert megyek.
- Fogd be a pofád, Chloe! - Ian, ne beszélj így velem!
- Nem látod? - Mondtam, hogy fogd be a pofád!
És az "láttad," hülye picsa.
Ne már! Megálltam itt, ki a franc állította meg?
Tudod, mit, Ian? Keress valaki mást, akivel szörnyen bánhatsz, mert lépek.
- Visszajössz. - Nem jövök!
Nem érdemelsz meg engem, és én jobbat érdemlek.
Visszajössz, mert ha nekem kell megkeresnem, mérges leszek.
Remek!
- Szép volt! Boldogok vagytok? - Aha. - Igen. - Greg? - Boldog.
- Izz? - Aha. - Tetszik az aláfestés?
- Azt hiszem, már értem. - Igen, akkor mi az?
Bocs, hogy késtem!
Hol voltál?
Csak közbejött valami.
- Mi újság? - Semmi.
- Mi bajod van? - Mi lenne?
- Cserbenhagytál a buliban. - Figyelj, Rae...
Otthagytál a pácban.
Bajban voltam, és nem tettél semmit.
Rae, nagyon sajnálom, nem vettem észre, részeg voltam.
Kérlek, később találkozzunk és beszéljünk, mert van valami...
Chloe, a legjobb barátomnak kéne lenned, és le se szarod.
Figyelnél rá, amit mondani akarok?
Nem vagyok az anyád!
Nem vigyázhatok rád folyton.
Hagyj békén!
Rae, kérlek!
Nem, nem...
Nem, nem, nem...
Nem, nem, nem!
A koncert egy óra múlva kezdődött,
de a szívem túlságosan összetört, hogy többé félelmet érezzek.
Túlságosan fájt.
Sem vágás, sem égés, sem csípés nem hatolt még ilyen mélyen a testembe.
Mert miattam, az én tetteim, az én önzőségem miatt
Chloe eltűnt.
Mindenki, ő itt Rae! Csodás, vicces.
Nem beszélgethetnénk valamikor? Nem Franciában volt?
- Nem tudom, hol volt. - Nem szegem meg az ígéretemet.
- Tudom, hogy összeomlása volt. - Csináltam valami őrültséget.
Maradj távol mindkettőjüktől, Chloe! Az egész családtól, ők mások.
Nem hagylak magadra.
Látszik, hogy Rae-nek is tetszik Finn, de nekem tetszett meg először!
Nagyon kéne beszélnünk, Rae. Csak egy csók volt.
Mi van, ha nem érdemlek meg valaki jót?
Nem jelentett semmit. Rae csodás ember.
- Nem vagyok nyámnyila! - Nem ribancos és sérült.
Félek, hogy megint beteg lesz, Archie, azt nem hagyhatom.
Chloe, a legjobb barátomnak kéne lenned, és le se szarod!
- Csak magadra gondolsz! - Nem vagyok az anyád!
Kilenc hónap terápia, kilenc hónap, és ugyanoda jutottam vissza.
Kilenc hónap "jobban kell kedvelned magad, Rae."
Az igazság az, hogy most már reálisan látom a dolgokat.
Sosem kedveltem magamat kevésbé, mint most.
Mert tudod, mi van?
Egy ribanc vagyok.
Már csak egy oldal maradt.
De már most pontosan tudtam, hogy végződik a történet.
Hagytam üzenetet Chloe szüleinek, elmondtam, szerintem hol lehet.
Tudtam, hogy ott volt.
Kedves naplóm, a legtöbb dologban szar vagyok,
de egy dologban nem vagyok szar...
a férfiakban.
Megértem az étvágyukat.
Tudom, hogy enniük kell.
Ahogy Liam mondta, nem tudunk változtatni a viselkedésünkön.
Végigmegyünk ugyanazokon az ösvényeken, ugyanazokon a csapásokon, árkokon;
és az én ösvényeim megszilárdultak;
az én árkaim olyan mélyek, mint a Grand Canyon;
és egy olyan lánynak, mint én, nos, meg kell szereznie, amit csak tud.
Mint mondhatnék, meglep és örülök, hogy eljöttél ma este.
Csak arra gondoltam...
Biztos, hogy ezt akarod?
Ne beszéljünk!
Mit csinálsz?
Lekapcsolom a lámpát.
Egyikünk sem épp egy olajfestmény.
facebook.com/Ziresub twitter.com/Ziresub