Oprosti.
NIVO 3 POSEBEN DOSTOP
Za koga delate?
Videla sem vas tam. Vodili ste čiščenje.
In vse mrtve ptice, ki se pojavljajo po mestu?
Zastruplja jih voda iz tistega ribnika. In ribe.
In ljudi, tudi mojega dedija.
Ne bom odnehala, dokler ne odkrijem resnice.
Ne bojim se vas!
NIVO 3 POSEBEN DOSTOP
NI ŠE KONEC. KDO ŠE?
Ugani, kaj je bilo danes na črpalki.
Kupovala sem pijačo. Stal je tik za mano.
-Moški, ki me zasleduje. -Čakaj. Nekdo te zasleduje?
Ne ravno, ampak videla sem ga pri ribniku.
-Pri črpalki sem naletela nanj. -Ti je kaj rekel?
Samo: "Oprosti." In potem je kupil pijačo.
-O, ne. Zveni grozno. -Očitno je bilo, da me skuša zastrašiti.
Ker si je kupil pijačo?
-Oči? -Iz, naj dokonča.
Hilde, samo razumeti poskušava.
To je on. Pravi mi, da me opazuje.
-Ti je grozil? -Rekla je, da se ni zmenil zanjo.
Klasično zastraševanje priče.
Njegov delodajalec je odgovoren za zasutje ribnika.
V redu. Lahko s tem pogovorom počakava,
dokler ne bo večerja na mizi?
Hilde, nergaš kot starka v pismih bralcev,
-le da v moji hiši. -Hej!
-No… -Pazi.
Veliko ljudi si osrečila, ker si očistila ribnik.
Ne bi mogla za hip uživati v tem in se šele potem gristi zaradi nove zarote?
Ne.
Ker je z njim vsak dan slabše in nihče ne pomaga.
-Hej. -Moj fotoaparat!
-V redu je. -Oči, razbila sem ga.
-Oprosti. Nisem nalašč. -V redu je.
-Oglejva si ga. -Veva, da nisi.
Samo nov objektiv rabi.
Daj mi nekaj dni časa, da se česa domislim.
Nekaj dni? To je predolgo.
Izvoli.
Glej no!
Samo poglej. Hvala, ati.
Hvala, dedi.
Hej, kako se ti zdi?
Kje je zaslon?
-Ne, to je… -Ne.
Nima zaslona, miška. Nekaj posebnega je.
To je fotoaparat s filmom,
ki ga moraš razviti, da dobiš slike.
Včasih smo slikali in počakali, da smo porabili film.
Odnesli smo ga razvit v atelje.
Ja. Po slike smo šli dva tedna pozneje.
Kako smo se jih veselili!
Ja, ker je vmes minilo toliko časa, da si pozabil, zakaj si fotografiral.
Ne skrbi. Pokazal ti bom, kako jih razviješ. Zabavno bo.
Nič vaju ne razumem.
Ne, žal mi je, tega ni omenil.
Ne, seveda. V redu je. Z veseljem se bom oglasil.
Ja, prav. Bom. Hvala.
Hvala.
Kdo je bil to?
Luški kapitan.
Moj oče menda še vedno najema privez v marini.
Preverit grem.
Veš, nocoj se je zdel pri večerji boljši.
Se strinjaš?
Ja.
Ja, v redu je bil.
Kaj?
Poslušaj…
To mi gre stežka z jezika, ampak Sylovi trenutki prisebnosti niso ravno v pomoč.
Pri Hilde.
Kaj? Misliš, da ji vzbujajo lažno upanje?
Ja. Misli, da jo bo, če bo razvozlala to skrivnost z zastrupitvijo,
to pripeljalo do zdravljenja, ki bo pri njem vse spremenilo.
Že. Pa želiš biti ta, ki ji bo povedala, da ne bo tako?
Ne. Želiš biti ti?
Ne.
Rada bi…
Da verjame, da bo Syl večno živel.
Da bomo vsi.
Oh, srček.
ŠOLA V ERIE HARBORJU
Hej. Pridi za hip sem.
Darilo za punco rabim, ampak je zelo izbirčna.
Znaš se oblačiti. Kaj naj ji kupim?
No, modni dodatki so vedno dobra rešitev.
In zdaj so zelo "in" ogromne gumice za lase.
Veliko punc jih nosi.
Mogoče pastelne za pomlad?
Ja. Pa že.
Kaj je bilo to?
Nič. Kaj dogaja?
Sta videla sporočilo mesta za javnost?
Preiskave so potrdile modrozelene alge v ribniku.
Super. Torej se bo Walter izlizal, kajne?
Sama sreča. Rad ga imam.
Naj kar brez vprašanj sprejmemo to, kar so zapisali za javnost?
Ja, Walterju bo bolje. Kaj pa mojemu dedku?
Izvedeti moramo, kdo je zasul ribnik.
In zakaj.
Kdo je v resnici plačal za čiščenje?
Ogromno strojev je bilo. Gotovo je bilo drago.
Menda neznani darovalci.
Bogataši v maskah, kot Batman.
-Nočejo, da izvemo, kdo so. -Ja.
Kakšen bo naslednji korak?
Sledili bomo denarju.
Mesto je morda skrilo, od kod je prišel,
a gremo še vedno lahko k viru.
Neznani darovalec je tisti, ki je plačal gradbincem.
Poiskati moramo nekoga, ki bo spregovoril.
Najlepša hvala.
-Našla sem ga. -Končno.
Večini je plačalo mesto. Razen njim.
Njim je plačalo podjetje Strata Tech Industries.
-Menda ne? Moj oči dela tam. -Res?
Pravkar je začel.
-Naju pelješ v njegovo pisarno? -Seveda.
BREZ TEBE TU NI ENAKO.
Živjo, gospodična. Potrebuješ prevoz domov?
Oh, Emma.
-Za kazen moram ostati v šoli. -Beda.
Saj se lahko izmuzneš.
In tvegam novo kazen?
Rada bi, ampak sem v veliki godlji.
Ja.
Si v redu? Hudo mi je za vaju z Jessico.
Pogrešam jo. Največja frajerka je bila.
Ja, jaz nič ne štejem.
-Se vidiva pozneje. -Ja.
Pozdravljeni, ravnateljica.
-Se lahko pogovoriva? -Ja, seveda.
Na posnetku z jajci sem bila jaz.
No, kamera me ni posnela, ampak bila sem tam.
Izzy in Jessico je to spravilo v velike težave.
In zapekla me je vest.
-Vau. Cenim, da priznaš svoja dejanja. -Ker je to prav.
Me pa tudi zanima, zakaj mi to pripoveduješ zdaj.
Ne želim te kaznovati, ker ravnaš prav,
a tudi drugim ne želim dati potuhe.
Ja. Ne, tega res ne smete.
Nočem najedati, ampak davi si spet zamudila k pouku.
Že petič.
Ja, zjutraj težko vstanem.
Po pouku boš ostala v šoli. Kot Izzy.
-Zakaj si to naredila? -Iz solidarnosti.
Boste najeli privez še za eno leto?
Tukaj je.
Pridi, Matty, greva.
Ribe prijemljejo.
Dvignil sem sidro.
Ne, ne bomo ga več potrebovali.
Oče ne bo več plul.
Plačan je do konca meseca.
Če jo boste popravili, lahko povem, da prodajate.
Ne bi je znal obnoviti.
Kakor želite.
Pridita.
Počakajte, rad bi vas slikal.
Stopite skupaj. Res ste od sile. Nasmehnite se.
Hvala.
Dobrodošli v Strata Tech Industries. Želite?
-Za Kroniko čarobne ure pišemo. -Za kaj?
Nekaj bi vprašali o anonimni donaciji Strate za čiščenje ribnika Pinewood.
Ste h komu prišli?
Je Michael Davis tu? Moj oče je, nekako.
Ne nekako. Moj oče je.
Hilde Lisko?
Oprostite, g. Williams. Bom jaz uredila.
Očitno ne berete Kronike čarobne ure, sicer bi prepoznali uredniški odbor.
Vi pa ste?
-Grant Williams. Direktor. -Vsega tega?
Ja. Malo časa imam. Vam razkažem prostore?
Ja.
Hotel sem vas poklicati. V vašem časopisu bi rad objavil članek.
Radi bi postali eno najbolj zelenih podjetij
na Pacifiškem severozahodu in pomislil sem,
da bi mesto seznanil z našimi pobudami.
-Ne objavljamo naročenih člankov. -V našem časopisu?
To je družinsko podjetje. Nasledil sem ga po očetu in dedu.
Gradila sta letala.
-Saj imate radi sladkarije, kajne? -Bi nas radi zmedli?
Preverite tiste police. Moje skrivališče.
Dobrote!
Donny, daj v torbo.
Tu smo, ker…
Strata je anonimno darovala za čiščenje ribnika Pinewood.
-Drži. -Toda ribnika niso očistili.
-Zasuli so ga. -Tako je želelo mesto.
In mi želimo Erie Harbor podpirati.
NIVO 3 POSEBEN DOSTOP
Jih imajo vsi?
Magnetne kartice? Ja, vsi naši zaposleni jih imajo.
Ves čas videvam nekega moškega.
Videla sem ga, ko so čistili ribnik, in potem spet včeraj.
Zelo čudno se vede.
Ugotavljam, za koga dela.
-In je imel tako kartico? -Ne prav tako, ampak podobno, ja.
-Bi lahko delal tu? -Lahko si ogledaš slike zaposlenih.
-Morda ga boš prepoznala. -Ne razumite me narobe,
ampak zakaj mi odgovarjate na vprašanja?
Odrasli mi navadno ne.
Vem, da vsi govorijo o zgodbi o Richieju,
o tem, kako odmevna je bila, ampak mene je ganil članek
o etičnem ravnanju z živalmi v prodajalnah hišnih ljubljenčkov.
Mislila sem, da ga ni prebral nihče. Štiri klike je imel.
Morda sem ga res prebral le jaz, a sem zavetišču zato daroval 20.000 dolarjev.
Res?
Morda sta nekaj spregledala.
Res?
Oddelek s čokolado?
POLICIJA OKRAJA HOLMES
Hej, Frank. Utegneš?
Tole ti ne bo všeč, ampak patruljirati boš moral po večjem območju.
Ja, v redu.
-Razumem. -Ne bodi tak.
Kakšen?
Samo povedal sem, da razumem.
In da bom.
Oprosti. Samo…
Rutheford me opazuje.
Vse si zapisuje, celo to, kolikokrat grem na stranišče.
Kot da sem prekoračila neko dovoljeno mejo.
Res popiješ veliko kave.
No, kako lahko pomagam?
Dovolj je že, da vprašaš.
Samo dodatne obhode opravi.
Morda mi lahko pomagaš tudi pri Hilde in njeni ekipi.
V Ruthefordovo izpušno cev bi lahko dal banano, če bi to kaj pomagalo.
Ne izzivaj, lahko bi sprejela.
Previdno s tem.
KADROVSKA SLUŽBA
Je to on?
Ne. Je ta zadnji?
Tako se zdi.
Ste prepričani?
Toda če ga boš še kdaj videla, bi bil vesel sporočila.
-Boš povedala staršem? -Vesta.
Dobro.
Hvala za pomoč, g. Williams.
Upam, da boš razvozlala vse skrivnosti življenja, Hilde Lisko.
Najprej pa to.
Vem, da se za čiščenjem ribnika skriva še nekaj, a vse vodi v slepo ulico.
V Strati nismo izvedeli ničesar. Direktor pravi, da je ribnik želelo zasuti mesto.
Bi lahko lagali?
Ne. Celo v zavetišču sem preverila.
Po izidu mojega članka so res dobili veliko donacijo.
Veš, kako je, Hilde.
Včasih slediš napačni podrobnosti in te ta zmede.
Vem.
Mislila sem, da je magnetna kartica dobra sled,
a jo imajo vsi.
In…
Zakaj je vse rdeče?
To je temnica. Pridi, poglej.
To je moja stara fotografska oprema iz srednješolskih dni.
Zato sem se tudi navdušil nad novinarstvom.
Fotografiranje… Obožujem ga.
Zakaj se ne imenuje rdeča soba?
Svetloba uniči film, preden ga razviješ.
Prostor mora biti temen, rdeča svetloba pa ne vpliva nanj.
Pridi. Poglejva, kaj imaš.
Dedijev fotoaparat zahteva nekaj vaje, kajne?
Izboljšuješ se.
To! Dobra je.
To sem že videla.
V kleti dvorca je bilo. Poglej.
In tu na pločniku.
Ja? O, prav imaš.
Jessica je bila moja edina prijateljica tukaj. Odhaja in zdaj bom spet čisto sama.
-Sovražim svoje življenje. -Ne govori tako.
Neskončno oddaljen se zdiš.
Kako naj se to obnese?
Ne skrbi, bova že kako.
Vem, da ti punce puščajo sporočila.
In nato se bo kakšna znašla pri tvoji omarici.
-Vsak dan. -To se ne bo zgodilo. Ne bom dovolil.
Si edina oseba, no, punca…
No… Saj veš, kaj mislim.
Edini človek, ki si ga želim.
Zaboga, Ethan.
Kdo je Ethan?
Poslavljala sva se.
Kaj se dogaja?
-Moj ded je. Nehati moram. -Ampak…
Poslavljala sva se.
Zaljubljena si vanj. To vem po tvojem glasu.
Ja, mogoče.
Verjetno. Saj ne vem, kaj to pomeni.
Kaj si naredil?
Ko je umrla babica in si ostal sam?
Vem, da ni enako, ampak…
O razdalji med vama govoriš.
-Ja. -Ja.
Želel sem si, da bi imel več časa. To ni bilo mogoče, a…
To sem si želel.
Kaj točno?
Malenkosti.
Pogrniti mizo, iti z njo v špecerijo,
se dotakniti njene roke, ko spi.
Ni zelo romantično, a…
To so stvari, ki jih pogrešam in za katere bi šel na konec sveta…
Da bi jih dobil nazaj.
Prišel sem, ker sem te slišal govoriti po telefonu.
Želel sem sedeti ob tebi.
-Vesela sem, da si tu, dedi. -Jaz tudi.
Kaj je tako nujnega? Veš, da se pred poukom nočem preznojiti.
Donny, poglej.
Ta simbol sem gledala, kot da nekaj pomeni, pa je povsod.
-Na polovici pločnikov v mestu. -Videl sem ga.
Kaj pomeni?
Mislim, da je Wottov logotip ali družinski grb.
Natančneje si ga moram ogledati.
V kleti imam več slik tega.
Čakaj. Pojdi nazaj.
Tam.
Vau. On je.
Res me zasleduje.
Vrata, ta moški in Wott Management so povezani.
Spoon ne bo verjel.
Izvedeti moramo, kaj skrivajo v tisti kleti.
Oči, si v redu?
Kaj se dogaja? Pomagal ti bom.
Si cel?
V redu, držim te.
-Ti je kaj padlo iz rok? -Ne.
Tako, ja. Hej, kaj je to?
Kdo je to?
Jih prepoznaš?
Mi poveš, kdo so?
V redu je. Kar počasi.
Syl, ti nalaga delo?
Ne, ne more si me privoščiti.
To rada slišim.
Kaj počneta?
To je imel pri sebi.
Kdo so?
Ne vem, nobenega ne prepoznam.
-No, ta je kot Junior. -Ja?
Prav imaš. To…
-Res je Junior. -Ribarili smo.
Samo tega se spomnim.
Junior bo gotovo vedel, kdo so drugi.
Če so še tukaj, bi morali organizirati srečanje.
Lahko bi jih povabili na kosilo.
-Ata, bi ti bilo to všeč? -Ja, Matty.
Ali pa ribolov s starimi prijatelji?
Ko bo Matt usposobil barko.
Super ideja.
-Kajne? -Ja.
Pomaknita posteljo nazaj.
To je naredil Matty.
Res?
Res lepo, da si mi obesil krivdo, ata. Hvala.
Si v redu?
-Živjo. -Živjo, Frank.
Hej, kako si?
Poslušaj, noro idejo imam.
Bi mi hotel pomagati popraviti očetovo barko?
Tisto iz našega otroštva?
Absolutno. Endless Summer spet pluje.
V redu. Poklical bom v marino. In se oglasim.
Prav. Se vidiva, stari.
Živjo, Frank.
Živjo. Martin, kako si?
SRČEK, KAKO SE IMAŠ?
OBTIČALA SEM NA VAJAH NASTOPA TALENTOV.
Kaj počneš tukaj?
Jaz? Vaje za nastop talentov?
V redu. Oprosti. Ne bi se smela zlagati.
Lahko pozneje o tem?
Ja, torej…
Kaj je njegov talent?
Frank, to je razgovor za službo.
Kaj?
Po vsem tistem s svetom staršev
razmišljam o premestitvi v drugi šolski okraj.
-In začeti znova. -Oprosti.
O odhodu razmišljaš? Zakaj mi nisi povedala?
Veš, kaj? Ne skrbi.
Ker je moja mama v zaporu, policaj pa me zaslišuje sredi razgovora,
gotovo ne bom dobila službe. Problem rešen.
VZGOJNA URA NOBENIH TELEFONOV. JA, RES.
Danes si pa priljubljena.
Ne, nikakor ne.
Moj fant je. Tisti, ki živi v San Franciscu.
Si ga že obiskala?
Ne, ampak bi ga rada.
Nenehno razmišljam o tem, kako bi se izmuznila k njemu.
Ampak ne znam voziti, zato…
HEJ, SI TAM? NA GLASOVNO POŠTO ME MEČE.
Je vedno tako vztrajen?
Kaj?
Ne.
No, veliko govoriva. Vsaj enkrat na dan.
Ni obseden z nadzorom, samo…
-Moj najboljši prijatelj je. -Kul.
V redu, občutek imam, da ga imaš za srhljivega zoprneža,
ampak ni tak.
Neznansko simpatičen je in…
Iz, ne.
Nimam mnenja o njem, resno.
Zveni krasen.
Srhljivo je le to, da ne vem, kdaj ga bom spet videla.
Prihodnost je temna,
kar je za prihodnost najboljše, se mi zdi.
Kaj je to? Besedilo pesmi?
Virginia Woolf.
Ko sta se starša ločevala, sem jo veliko brala.
Mislim, da pomeni, da je v temi neznanega mogoče prav vse.
-To mi je všeč. -Meni tudi.
Spomnim se jih.
No, vsaj večine.
Kako, da ste se poznali?
Mešana družba smo bili.
Nekateri so hodili v isto šolo. Nekateri so delali v tovarni.
Majhno mesto, veš.
Bi mi hotel napisati njihova imena?
Ja, seveda, ni problema.
-Krasno. -Ja.
Kakšen je bil?
-Kdo? -Moj oče.
Jih vidiš? Šaljivci so bili.
Glasni, razposajeni.
Tvoj oče pa je bil bolj zadržan.
Zato se je izmazal.
Izmazal pri čem?
Pri potegavščinah.
Nihče se ni znal pohecati tako dobro kot on.
Moj oče? Me vlečeš za nos?
Ja. Ne, šale je načrtoval več tednov.
Alana Filano je prepričal, da so v taboru medvedi.
Alan je gol stekel iz šotora in skočil v jezero.
Nehaj.
Tako se ni krohotal še noben odrasel moški.
Vau.
Alan je še vedno tu, se mi zdi. Že dolgo ga nisem videl.
Vprašaj ga o tem.
Minilo je 40 let, a je gotovo še jezen na tvojega očeta.
Resno, nič me tako blazno ne zanima ali privlači.
Tega pa ne verjamem.
Kaj? Ne.
V redu, kaj zanima tebe?
Ne. Stara, o tem govorim.
Kdo je Izzy? Kakšna ženska bi rada postala?
-Ženska? Kaj? -Ja.
Ne, nimam…
Živjo, Iz.
O bog, Ethan. Kako si… Kako si prišel sem?
No, v bistvu me je pripeljala moja mama, tvoja pa mi je odprla.
-Zakaj nisi povedal? -Poskušal sem.
Petkrat sem te klical.
In ti poslal milijon sporočil. Želel sem te presenetiti.
Rekla si, da bi me rada videla. Jaz pa tebe. In sem tu.
-Živjo. -Živjo.
Ojoj, ja. Oprosti. Ethan, to je Emma.
To je moj fant Ethan. O njem sem ti govorila.
Me veseli.
No, boš nekaj časa tukaj?
To je pravo presenečenje. Mama je dobila staro službo pri Strati.
Z očetom se še dogovarjata o skrbništvu,
ampak vračam se na to šolo. Za vedno.
-Res? -Ja.
Torej se bomo veliko videli.
Šla bom. Imejta se lepo.
Se vidimo, Ethan.
Ja. Vsekakor.
Želite?
Pozdravljeni. Oprostite.
Matt Lisko sem. Alana Filano iščem.
Še živi tukaj?
Ne, žal… Pred nekaj meseci je umrl.
Zelo mi je žal. Če to ni primeren trenutek,
-bom razumel. -Ne.
-Rada bi govorila o njem, če… -Ja?
-Ja. -Ste prepričani?
Res? Fino.
No, iščem moške s te slike. Za mojega očeta, Sylvestra Liska.
O ja. Sylova kolesa, kajne?
Tako je. Ja.
No, žal mu je začel pešati spomin, zato…
Želel sem poiskati njegove prijatelje.
Jih povabiti k nam. Mogoče bi mu obudili spomine.
Poznate koga od njih?
Ta dva na koncu prepoznam.
-Skupaj so igrali poker. -Menda ne.
Vam je oče kdaj povedal za tisto šalo z medvedom?
Ja, slišal sem za to.
Dala vam bom telefonske.
-Res? To je super, hvala. -Ja.
Poglejta. Odklenjeno je.
To mi ni všeč.
DVOREC WOODRUFF, STREŽBA SAMO OSEBJE
Niti malo.
Poiskati moramo tista velika srhljiva vrata.
Ne bo nam jih uspelo odpreti.
Drug dostop rabimo.
Iščita ta simbol.
Morda nas bo vodil do kleti.
Poglejta.
Skrivni prostor je točno pod nami. Tako bomo prišli za tista zaklenjena vrata.
Ni šans.
Daj no. Saj se ne po pokvarilo.
Kuhinjska dvigala imajo ogromno nosilnost.
Gotovo je bil v njem puran, ki je težji od nas.
Primerno se mi zdi postaviti meje.
Ni treba, da vse počnemo skupaj.
Tudi prav. Dvigalo bom poslala gor prazno.
Če bo spodaj kaj, kar bi morala videti.
Prosim, ne vrni se prazno. Prosim.
-Super. -So tu končali?
-Ja. Vse je prazno. -Pojdi!
Prav. Pometite do konca in zaklenite.
On je. Tisti, ki zasleduje Hilde.
-Posvariti jo morava. -Pridi.
Hitro.
Se vidiva spodaj.
Tisti tip je tukaj.
Poglejta.
Kako so sem spravili celo letalo?
Kdo bi spravil razbito letalo v klet?
Ne, poslušajta, tip z magnetno kartico je zgoraj.
-Stran moramo. -Torej moramo hitro delati.
Bi lahko govoril s Theom, prosim?
Oh, res?
Zelo mi je žal.
Vau. Črno skrinjico sem našel.
-Si barvno slep? -Ne.
Čakaj. Mogoče.
-Kako naj vem? -To ni črna.
Črne skrinjice niso črne. Oranžne so, da jih preiskovalci nesreč laže najdejo.
Imenujejo se zapisovalniki zvoka v pilotski kabini.
Podvizajta se.
-Nekdo prihaja. -Stran moramo.
Kuhinjsko dvigalo. Pojdimo.
Gremo.
Srečno.
Hilde, skriti se morava.
Zdravo. Bi lahko govoril s Kennyjem Rensom?
V redu.
Ja, seveda.
Ne. Moje sožalje.
Najina nahrbtnika.
Smem vprašati, koliko…
Sedeminpetdeset?
Vau. Ja.
Stran morava.
Hilde, hitro, noter.
Živjo.
Kaj je?
Vsi so mrtvi.
Vsi očetovi prijatelji?
Ja.
Ja, vsi.
PO POROČANJU MLADE NOVINARKE HILDE LYSIAK
Prevedla Polona Mertelj