‫השתגעת, לידיה? תני לי את האקדח.
‫תני לי את האקדח.
‫תני לי את האקדח! ‫-לא!
‫כרמן שולטת בכול.
‫היא עושה כרצונה.
‫מישהו צריך לעצור אותה.
‫בסדר. אז קדימה.
‫קדימה, תהרגי את כרמן. ‫אבל את יודעת מה השלב הבא.
‫הם ימצאו מישהי אחרת שתנהל את המחנה.
‫כולנו רוצים לעזור למרגה ולכל הנשים האלה.
‫אבל את חייבת למצוא פתרון שלא יסכן אותך.
‫וצריך להישאר רגועים. ‫אנחנו רוצים שתהיי סבלנית.
‫לידיה, בבקשה, תקשיבי. רק החזרנו אותך.
‫תחשבי על אווה.
‫נאמר שהסבלנות יעילה יותר ‫מכל מעשה אלימות פזיז.
‫תני לי אותו.
‫אבל אחרי כל הסבל במחנה,
‫לא נותרה לי סבלנות.
‫נשים, להתכנס!
‫אני רוצה שלוש שורות! קדימה!
‫החדשות משמאל.
‫זכרו את מספר הזיהוי שלכן. ‫אני מבצעת מסדר נוכחות.
‫איזה מספר?
‫המספר שנתנו לך כשהגעת. זוכרת אותו?
‫זה 371. ‫-בואי הנה, לפניי.
‫זה קורה בכל יום?
‫מישהי ברחה אתמול בלילה.
‫שמעתי שזו הייתה אחת מאיתנו, ‫אבל הם חייבים לוודא.
‫אתמול בלילה, לאחת מכן הייתה החוצפה
‫להפר את השקט והשלווה
‫של המרכז הזה. ‫-כרמן.
‫אותו האדם שהעז להתנגד לי אתמול.
‫זאת ודאי האישה שחילקה את התרופות.
‫איזו אישה? ‫-זאת שברחה.
‫היא הייתה פה שבעה חודשים.
‫נבצע מסדר נוכחות פעמיים ביום.
‫בבוקר, לפני התפילה, ואחר הצהריים.
‫מובן?
‫את. תרימי ראש.
‫מה שמך?
‫אל תדאגי. אני מכירה אותה.
‫היא חברה של מי שברחה.
‫ברוכה הבאה, מרגה.
‫מה קרה? ראית רוח רפאים?
‫באיזה חודש את?
‫קדימה. תעני. איזה חודש?
‫שמיני.
‫גברתי, מדובר באישה שברחה. לידיה אגילר.
‫מה העניין? ‫-היא פה.
‫בכניסה למחנה.
‫היא רוצה לדבר איתך. לטענתה זה חשוב.
‫נוכל לעצור אותה...
‫אין צורך. אני חושבת על משהו...
‫טוב בהרבה.
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫רוצה לדבר? דברי.
‫אני רוצה שתחזירי אותי לשם.
‫קשה להבין אותך, יקירתי.
‫אתמול רק רצית לצאת, ‫ועכשיו את מתחננת לחזור.
‫טעיתי אתמול.
‫תעצרי אותי.
‫לא תעדיפי שמרגה תשתחרר?
‫היא פה. ידעת את זה, נכון?
‫את שפלה ודוחה. ‫-עוד לא ראית כלום.
‫יש לי תוכנית בשבילך ובשביל חברתך.
‫על מה את מדברת?
‫עכשיו יתחיל העינוי האמיתי שלך.
‫תראי. פרנסיסקו בא לאסוף אותך.
‫לידיה, בואי נסתלק מפה.
‫לפני שתלכי...
‫שומרים!
‫- פרק 39: סבלנות -
‫פלמירה.
‫חשבת שלא אגלה?
‫תיהני מהחופש שלך.
‫אני כבר נהנית ממנו.
‫בואי נלך. קדימה.
‫מה זממת?
‫רציתי לחזור פנימה.
‫להיות עם מרגה וחברותיי. ‫להגן עליהן. זה מה שזממתי.
‫לא הצלחת לעשות את זה במשך שבעה חודשים. ‫למה שעכשיו יהיה שונה?
‫לא אכפת לך משום דבר?
‫יש לך משפחה, בנות, ‫אנשים שהיו מקריבים את חייהם למענך.
‫ונראה שלא אכפת לך...
‫ברור שאכפת לי, פרנסיסקו! ‫אתם לא מסוגלים להבין.
‫למה לא, לידיה?
‫כי אני כבר לא לידיה.
‫אני לא לידיה ולא אלבה. אני בסך הכול מספר.
‫אני צריכה לחזור פנימה. ‫-לידיה, את לא יכולה להציל את כולן.
‫אנחנו נמצא פתרון.
‫ביחד.
‫קדימה.
‫ניסע למלון. מישהו נלהב לראות אותך.
‫תודה שבאת.
‫אני מקווה שאין בפיך שוב חדשות רעות.
‫תחילה הרסת את העסק שלנו.
‫אז נתת ללידיה לברוח.
‫אלמלא הכרתי אותך, ‫הייתי אומר שאת מאבדת את המגע שלך.
‫אני אף פעם לא מפסידה. ‫ניפטר מהישן, נכניס את החדש.
‫צצה הזדמנות
‫לעסק רווחי יותר מהתרופות.
‫ו...?
‫כמה תהיה מוכן לשלם כדי לאמץ ילד?
‫את רוצה למכור ילדים?
‫אני רוצה ליישם את החוק החדש של קאודיו.
‫זה מה שמדאיג אותי.
‫אם ניתפס, זה יהיה הסוף שלנו. ‫זה לא כמו עם התרופות.
‫עדיף שיהיו אצל משפחות מכובדות.
‫הם עתיד המולדת.
‫על מה חשבת?
‫הילד הראשון שנמכור עומד להיוולד.
‫אשמיד את החברות של לידיה ואתה תעזור לי.
‫אתה איתי?
‫תמיד, גברת כרמן.
‫ראית את מרגה? ‫-כן, ראיתי שנכנסה.
‫כרמן גם יודעת שהיא שם.
‫אילו הייתי שם, הייתי מועילה יותר, אבל...
‫אולי נכניס למחנה חפרפרת?
‫מישהי שתשיג לנו מידע ותעזור לבנות.
‫כן, מישהי שיכולה לברר מה כרמן זוממת.
‫או אפילו לעזור למרגה לברוח.
‫אני יכולה.
‫כרמן לא מכירה אותי... ‫-לא!
‫דעתך לא מעניינת אותי. ‫-סופיה, לא!
‫זה מסוכן, אבל זה עשוי להצליח.
‫לדעתי היא צודקת.
‫כרמן לא מכירה אותה. ‫-בבקשה...
‫הם יחפשו לך מחליפה.
‫סביר להניח, ‫אבל כרמן היא זאת שמעסיקה אנשים.
‫אם אדם קרוב לכרמן ימליץ על סופיה...
‫חשבת על מישהי?
‫אליסה.
‫היום מסיבת האירוסין שלה, ‫וכתב העת יסקר את זה.
‫עם מי היא מתחתנת? ‫-אלוורו סבדרה.
‫רופא. עשיר ובן המעמד הגבוה.
‫עד כמה שידוע לי, היא בקשר לא טוב עם אמה.
‫מה עם קרלוס? ידוע לך משהו?
‫אין לנו מושג איפה הוא.
‫אתן מסתכנות במקומי. ‫לא סופיה, לא אף אחד אחרת.
‫אנחנו ביחד בזה. ‫-פבלו, אתה אפילו לא יכול לעזוב את המלון.
‫מחפשים אותך. אתה בסכנה.
‫אני יודע, אבל הם הרגו את אחי. והיא אשתי.
‫אשתי ההרה שם! מה עליי לעשות?
‫לעמוד פה בחיבוק ידיים? ‫-סבלנות, פבלו.
‫המסיבה הערב. תתכוננו. לבוש רשמי.
‫אני צריכה ללכת לעבודה ‫ולומר לאיסידרו שאולי לא אשוב.
‫אל תיתני לו פרטים. אסור לערב אף אחד אחר.
‫אסור שסופיה תלך.
‫אנחנו רוצים שתדעי שננסה ‫לעזור לך בכל דרך אפשרית.
‫הימים הראשונים הם הכי קשים. ‫-תודה.
‫מה זה?
‫נראה שהם סוף סוף מכינים אגף לאימהות.
‫קשה מאוד לגדל כאן את ילדינו.
‫יש לך ילדים? ‫-מרטין.
‫אני מחכה ללכת לשם איתו.
‫טוב... אם המכשפה הזאת, גברת כרמן, תרשה לי.
‫אומרים שיש מפקח חדש ‫שינהל את הדברים טוב יותר.
‫אל תהיי אופטימית כל כך.
‫אם יש משהו שלמדנו פה, ‫זה שאסור לבטוח באף אחד.
‫אפילו לא בקרובים ביותר. אף אחד.
‫למשל, המקרה שלי.
‫רק המשפחה שלי ידעה ‫שאני חברה במפלגה הקומוניסטית.
‫בת דודה שלי הלשינה עליי.
‫במקרה שלי זה היה השכן שלי.
‫זה אותו סיפור אצל כולן.
‫מה איתך? מישהו הלשין עלייך?
‫במקרה שלי זה היה חיפוש שגרתי.
‫מסכנה.
‫היה מישהו עם מידע רב מדי, ‫או שהייתה לו סיבה לעשות את זה?
‫למה לא סיפרת לי?
‫כל הזמן הזה גרמת לי להאמין שאת לבד.
‫התגעגעתי אליך, חבר שלי.
‫איזה חבר?
‫איסידרו.
‫- חברת הטלפונים -
‫תכף אשוב. זה ייקח שנייה. ‫-אדוני, יש לך רגע?
‫הכול בסדר? ‫-עובדי המחסן אומרים
‫שיש בעיה עם משלוח הנחושת. ‫אם תוכל לבוא איתי...
‫פבלו? ‫-אשאיר אתכם לבד.
‫מה אתה עושה פה?
‫הרגו את אחי, איסידרו.
‫הרגו את אחי ולקחו את אשתי.
‫הם נכנסו אל ביתי והרגו את אחי.
‫הם ירו בו והשאירו אותו שם, ‫כמו דבר חסר ערך.
‫המנוולים האלה לקחו את אשתי.
‫ואני לא יודע מה הם עושים לה.
‫אני אשם בכול.
‫אני אשם בכול, איסידרו.
‫תראה...
‫אין לי זכות לבקש ממך דבר, ‫אבל לא נותר לי איש מלבדך.
‫איסידרו, אני זקוק לעזרתך.
‫אני זקוק לעזרתך, בבקשה.
‫אסור למרגה להיות שם.
‫אעשה כל שביכולתי להוציא אותה.
‫מובן? ‫-בסדר. אתה מסוגל?
‫מובן שכן. ‫-בסדר.
‫חכה פה. אתקשר.
‫זה היה התנאי המזוין היחיד. ‫-תקשיב, איסידרו...
‫גם אני הייתי רוצה שהדברים יהיו אחרת,
‫אבל האישה ההיא ‫הייתה במקום הלא נכון בזמן הלא נכון.
‫זה היה ביש מזל.
‫מה יקרה לה ולתינוק? ‫-תראה, איסידרו.
‫ניסית לגנוב את אשתו של רפובליקני ונכשלת.
‫אבל אל תהיה עצוב. יש עוד הרבה דגים בים.
‫אתה בן זונה, סלגדו. ‫-היי!
‫שמור על הפה שלך.
‫תזכור שאוכל לעצור אותך בכל רגע.
‫בסדר.
‫אתה לא יכול להוציא אותה משם.
‫תוכל לארגן לי ביקור אצלה?
‫אין ביקורים במרכזים האלה. ‫אבל במקרה שלך, אחרוג.
‫תודה.
‫תודה רבה. ‫-רואה? כך עדיף.
‫דרך אגב...
‫שמעת משהו על פבלו סנטוס?
‫לא. אילו שמעתי, הייתי אומר.
‫אז בסדר.
‫אארגן לך ביקור אצלה מחר.
‫תיזהר.
‫אתה אחד המשת"פים הכי טובים שלי.
‫בוא נשאיר את זה ככה.
‫אליסה מצליחה בחיים.
‫אפשר לומר הרבה דברים על אליסה.
‫אפשר לדבר על יופייה, נאמנותה, ‫נדיבותה כלפי המקופחים...
‫אבל מה שגרם לי להתאהב באליסה
‫היה הכוח שלה להתגבר על האתגרים בחיים.
‫כשראיתי אותה לראשונה, ‫היא הייתה מטופלת שלי.
‫והיא הייתה חולה מאוד.
‫חשבתי שהיא תמות. ראיתי מקרים רבים כל כך.
‫אבל היא לא.
‫מההתחלה, היא נלחמה.
‫והאישה הזאת שעמדה למות, היא בריאה ושלמה,
‫ובעוד ימים מעטים, היא תהיה רעייתי.
‫רבותיי, לחיי אליסה. ‫-לחיי אליסה.
‫לחיים. ‫-לחיים.
‫מותק, סלח לי לרגע. ‫-כן.
‫למה אתם פה? איך נכנסתם? ‫-עם תעודת עיתונאי.
‫קרלוטה היא עיתונאית ב "פטריה".
‫אבל אתם לא עיתונאים.
‫אתם הגרוש שלי וגיסתי לשעבר.
‫אני לא רוצה אתכם ‫במסיבת האירוסין שלי. תסתלקו!
‫אליסה...
‫אני יודעת שזה לא הזמן הכי טוב... ‫-לידיה.
‫אני בקושי מכירה את אחייניתי היחידה, ‫וזה בגללך.
‫נראה לי שמשפחתי סבלה מספיק בגללך.
‫תסתלקו או שאיאלץ להזעיק משטרה.
‫לא ידעתי שהיא ככה. ‫-היא די כועסת.
‫אולי כועסת מדי.
‫טוב, ניסית.
‫תנו לי לדבר איתה.
‫תכף אשוב.
‫טוב...
‫אליסה.
‫את צודקת. הייתי צריכה להישאר איתך בקשר.
‫אני אפילו לא יודעת מה קרה לך. ‫-מפגעי הזמן.
‫אני מניחה שלכולנו יש כאלה.
‫מתי חזרת לספרד?
‫חשבתי שאת באמריקה.
‫חזרתי לקראת סוף המלחמה.
‫לפני שבעה חודשים, ‫נכלאתי במחנה לחינוך מחדש...
‫שאמך מנהלת. ‫-אמי.
‫את יודעת איך היא החלימה? ‫-לא.
‫מזמן לא דיברתי איתה. ‫הקשר בינינו תמיד היה...
‫רצוף קשיים.
‫אני מניחה שהיה לך קשה מאוד.
‫אבל עכשיו את בחוץ.
‫אבל עכשיו מרגה שם בפנים.
‫והיא בחודש השמיני להריונה.
‫אליסה, אני זקוקה לעזרתך.
‫אני זקוקה... ‫-לידיה, לא אעזור לך.
‫אני לא מבינה למה עלה בדעתך שאעזור.
‫אחי קרלוס מת בגללך.
‫קרלוס מת?
‫קרלוס התאבד בגללך.
‫לא.
‫זה בלתי אפשרי. הוא לא היה עושה את זה.
‫חכי רגע.
‫זה מזויף, אליסה.
‫כן...
‫הוא לא כתב את זה.
‫קרלוס לא התאבד. זה בלתי אפשרי.
‫אחי התאבד. ראיתי את גופתו.
‫כשעצרו אותי, עצרו גם אותו.
‫זה לא ייתכן...
‫רומרו. הוא גיס החמישי.
‫קרלוס עבד אצלו.
‫רומרו הרג אותו ‫וגרם לזה להיראות כמו התאבדות.
‫לידיה, זה כתב היד של אחי. ‫-לא! זה מזויף!
‫הוא עשה את זה כדי להימלט מעונש.
‫לידיה, לקח לי נצח להתגבר על זה.
‫אני... ‫-אליסה.
‫אני לא צריכה את זה, לידיה.
‫אני מבקשת שתלכי.
‫אבל זה... ‫-עכשיו.
‫בבקשה, לכי.
‫החלטתי להיות סבלנית.
‫לחכות לרגע הנכון לפעול.
‫אבל בלילה, ‫הרעיון שאאבד חברה נוספת עינה אותי.
‫אז ידעתי מה עליי לעשות.
‫הגיע הזמן לכתוב את הסיפור שלנו.
‫רציתי להשאיר ראיות למאבק שלנו.
‫שרה... את אישה יפה.
‫למה את מתעקשת להסתיר את זה?
‫יהיה חבל
‫לראות שתיפגעי.
‫רציתי שהעולם ידע ‫על המפלצות הנוראיות שהתמודדנו איתן.
‫כי בזכות ההקרבה, הגענו רחוק.
‫ובזכות אהבה וסבלנות, ‫הגשמנו רבים מחלומותינו.
‫חיינו יתועדו בדפי ההיסטוריה.
‫מהרגע שבו נפגשנו בחברה...
‫בואו!
‫...עד לתקופה במחנה הנוראי ההוא.
‫לא אשמיט דבר.
‫כולם ידעו מי היינו.
‫אולי ככה הדורות הבאים ‫יוכלו ללמוד מהחלטותינו החכמות.
‫- נערות הכבלים -
‫ומעל לכול, מכל הטעויות שעשינו לאורך הדרך.
‫סליחה.
‫חשבתי שעדיין תהיי שם.
‫באתי לאסוף את שארית חפציי.
‫לא היה לך מה לעשות בשביל כתב העת?
‫לא התחשק לי להתגנדר, קרלוטה. ‫-יכולת לומר לי.
‫בשביל מה?
‫את צודקת. אנחנו לא זוג. ‫את כבר לא אמורה להדאיג אותי.
‫קרלוטה, אני מבינה שאת כועסת.
‫אני לא רוצה לפגוע בך. ‫-אני לא זקוקה לרחמייך.
‫אם אני עדיין פה, ‫זה בשביל מרגה, לידיה והנשים במחנה.
‫אבל מעבר לזה, אין לנו על מה לדבר.
‫לא נוכל לשנות את העבר.
‫אבל נוכל להיות סבלניות, ‫וללמוד איך לחיות איתו,
‫למרות שזו מטלה לא קלה.
‫בייחוד כשמדובר בהשלמה עם מותו של אדם אהוב.
‫כמו אבי בתך.
‫מה את כותבת?
‫דברים שעולים לי בראש.
‫שלא נותנים לי לישון.
‫למשל שאת כבר לא אותו דבר?
‫או שאת רק מספר במחנה?
‫את יודעת שתוכלי לספר לי הכול, ו...
‫יש משהו שלא סיפרתי לך.
‫הסיבה שאליסה מסרבת לעזור לנו.
‫קרלוס מת לפני שבעה חודשים.
‫קרלוס...
‫חשבתי שהוא יהיה כמוך, באיזה כלא.
‫אליסה אומרת שהוא התאבד.
‫אבל אני יודעת שזה לא נכון.
‫הוא היה להוט לראות שוב את אווה.
‫אני בטוחה שרומרו תכנן הכול,
‫וגרם לזה להיראות כמו התאבדות.
‫הוא לא היה עושה את זה.
‫אני לא מאמינה שהוא מת. הוא...
‫זה לא הגיע לו.
‫הלו? ‫-את עדיין מעוניינת בעזרתי?
‫כמובן.
‫בואי אל ביתי מחר ב-09:00. ‫-אני אבוא.
‫תודה.
‫מרגה סוארס?
‫יש לך מבקר. איזה איסידרו בררו.
‫תהיי במגורים שלך בעוד חמש דקות.
‫תמשיכו ללכת!
‫הוא זה שהלשין עלייך, לדעתך?
‫את לא חייבת להתראות איתו אם את לא רוצה.
‫אני הולכת.
‫מרגה.
‫מה שלומך?
‫שבי. מה שלום התינוק?
‫איך את מרגישה?
‫נפגשתי עם פבלו.
‫באמת? ‫-הוא בסדר.
‫אל תדאגי.
‫נפגשת איתו ולא הלשנת עליו שוב?
‫מה? ‫-זה היית אתה, איסידרו.
‫אתה אמרת למשטרה.
‫לא. איך את יכולה...
‫אם יש לך החוצפה להכחיש את זה, ‫לא נותרה בך טיפת אנושיות.
‫כשאני... עזבתי את הבית שלכם,
‫הרגשתי שלעגתם לי.
‫חוליו מת, איסידרו, וגם פבלו יכול היה למות.
‫איך נהפכת לכזה אדם רע?
‫איך? ‫-חשבתי שאוכל להעניק לך חיים טובים יותר.
‫זה נראה לך טוב יותר?
‫אני אוהב אותך, מרגה, אבל אני... ‫-שתוק.
‫אל תגיד לי שאתה אוהב אותי ‫כי אין לך מושג מה זה.
‫אתה באמת חושב שעשית את זה מאהבה?
‫אתה מגעיל. ‫-מרגה, תני לי להוציא אותך מפה.
‫תתרחק ממני, איסידרו.
‫תודה לאל שפבלו לא יודע, ‫כי תאר לעצמך מה הוא היה עושה.
‫נלך. סיימנו. ‫-בבקשה.
‫רק שנייה.
‫אתה יכול ללכת. האסירה תבוא איתי.
‫גברת כרמן רוצה לראותך.
‫למה?
‫את לא שואלת פה שאלות. בואי.
‫תיכנסי. אל תעמדי שם.
‫לידיעתך, אין לאסירות אישור לקבל מבקרים.
‫מה את רוצה ממני? ‫-תירגעי. את יכולה לבטוח בי.
‫אני לא בוטחת באף אחד. ‫-זה אגף לאימהות.
‫עבדנו עליה במשך המון זמן. ‫פשוט חסרים כמה פריטים.
‫חשבנו שיהיה לך נוח כאן יותר, ‫אז נעביר אותך מחר.
‫תודה, אבל יהיה לי נוח יותר בבית.
‫אני לא קובעת את החוקים, ‫אני רק מיישמת אותם.
‫למה את נחמדה אליי כל כך?
‫סליחה, גברת כרמן, ‫אבל בדיוק הגיעו האסירות החדשות.
‫טוב... אני צריכה ללכת.
‫תלווי אותה אל הביתן.
‫סופיה היא בתה של אנחלס.
‫היא כמו בת שלי.
‫טוב.
‫איך לעזור לכן?
‫סליחה, אבל מה שינה את דעתך?
‫אתמול אחרי שדיברתי איתך, נזכרתי במשהו.
‫אלה מזכרות שאחי שמר בבית.
‫לידיה, אני יודעת שאחי
‫אהב את אווה יותר מכול.
‫משאלתו היחידה הייתה ‫לשקם את הקשר שפעם היה להם.
‫הוא לא היה עוזב את העולם בלי לראותה תחילה.
‫צדקת.
‫תני את זה לאווה, בבקשה.
‫תודה לך.
‫עכשיו תגידי לי איך אוכל לעזור לך.
‫אנחנו צריכות שסופיה תיכנס ‫למחנה החינוך מחדש כאחות.
‫אני יודעת שאת ואמך ביחסים לא טובים.
‫אבל אולי תוכלי לומר לה
‫שארוסך רוצה שאחייניתו ‫או בת הסנדקות שלו תעבוד שם.
‫לכרמן יש רק נקודת תורפה אחת, ילדיה.
‫היא תקשיב לך.
‫אני יודעת שאנחנו מבקשות הרבה.
‫אולי יותר מדי.
‫אבל חייה של מרגה ורבות אחרות תלויים בדבר.
‫כרמן זוממת משהו. ‫היא אמרה את זה ללידיה בעצמה.
‫אבל אנחנו לא יודעות מה.
‫אם איכנס, אולי אוכל לברר.
‫האם תעזרי לנו?
‫תיזהרי, ואם תהיי בסכנה, תסתלקי משם.
‫אל דאגה. לא אסתכן.
‫אמי לא תחשוד בדבר, לידיה. אל תדאגי.
‫אתקשר אלייך כשאחזור.
‫תודה על הכול, אליסה.
‫בתי, שיחתך הסבה לי אושר רב.
‫אל תעשי מזה עניין גדול מדי, אימא, בבקשה. ‫אני צריכה טובה ולכן התקשרתי.
‫אבל זה לא משנה דבר. ‫בואי לא נעשה מזה סיפור.
‫זאת התחלה. זה מספק אותי.
‫מי הצעירה שלצדך?
‫רוסיו, בת הסנדקות של ארוסי.
‫היא אחות, היא זקוקה לעבודה, ‫וחשבתי שהיא תוכל לעבוד פה.
‫אולי יש לנו מקום פנוי. כבר עבדת בעבר?
‫עשיתי התמחות בזמן הלימודים. ‫זה לא הרבה, אבל אני לומדת מהר.
‫אני בטוחה בזה.
‫מתי תרצי להתחיל?
‫היום, אם אפשר.
‫אסטפניה.
‫רוסיו תעבוד איתנו כאחות. תביאי לה מדים.
‫תודה רבה, גברת כרמן.
‫בהצלחה ביומך הראשון, רוסיו.
‫אם יש לך בעיות, תיידעי אותי.
‫פבלו.
‫איסידרו. תגיד לי. מה שלום מרגה?
‫היא בסדר. ‫-באמת?
‫היא חזקה. היא רוצה שלא תדאג.
‫תודה.
‫אתה יוצא? ‫-כן, אל הבית שלי.
‫עוקבים אחריו. ‫-מה?
‫עוקבים אחריו. ‫-אני יודע.
‫אבל נראה לי שמישהו הלשין עלינו.
‫חיפשו בבית שלנו פעמיים בחודש אחד. ‫זה יוצא דופן.
‫זו ודאי הייתה השכנה. היא אולי שמעה אותנו.
‫אולי הכריחו אותה, אבל אם מדובר בה...
‫אני רוצה שהיא תגיד לי לפנים.
‫פבלו. חכה. אל תלך. ‫-למה?
‫כי היא לא אשמה.
‫מנין לך? אתה לא מכיר אותה. ‫זו ודאי היא. אם לא היא, אז מי?
‫אני.
‫אני הלשנתי עליכם.
‫משום שאני אוהב את מרגה, ‫וחשבתי שעדיף לה איתי.
‫זאת הטעות הכי גדולה שעשיתי מימיי. ‫-מה אתה אומר?
‫אני לא יודע איך לתקן את זה. ‫-מה אתה אומר?
‫פבלו. ‫-היי, מספיק!
‫מספיק! ‫-בן זונה! בוגד!
‫הוא הלשין עלינו! עזבו אותי! ‫-תפסיק!
‫אני אהרוג אותך! בוגד! ‫-תסתלק!
‫תירגע, פבלו. תפסיק! תירגע. פבלו.
‫בן זונה.
‫סופיה? מה את עושה פה?
‫הסתננתי פנימה כאחות. אנחנו איתך. ‫אנחנו נוציא אותך מפה.
‫את האחות החדשה?
‫כן, אני רוסיו. ‫-בואי איתי.
‫גברת כרמן רוצה שאומר לך מה התפקיד כולל.
‫דבר ראשון שעלייך לדעת ‫זה שאסור להתרועע עם האסירות.
‫מכאן.
‫רצית לראות אותי, גברת כרמן?
‫כן, פאולה.
‫תביאי את העלונים האלה לרומרו.
‫הוא יודע מה לעשות. זה דחוף.
‫כמובן, גברת כרמן.
‫חדרים 209 ו-416.
‫זכור, זה אמור להיראות כמו חיפוש רגיל.
‫אז קח את הזמן.
‫אל דאגה, אדוני. נפעל כדרוש.
‫פבלו, מה אתה עושה? אתה אמור להיות בחדרך.
‫המשטרה.
‫הם באים לתפוס אותי. מה לעשות?
‫קרלוטה רודריגז דה סניוסה ושרה מיאן,
‫אתן עצורות בגין חברות במפלגה הקומוניסטית.
‫מה? ‫-על מה אתה מדבר? זה שקר.
‫זה לא שלנו. ‫-בואו איתנו.
‫אבל...
‫הכעס שבתוכנו מקל עלינו לאבד סבלנות
‫ופשוט להיסחף.
‫הסבלנות שכולנו הפגנו ‫הובילה ללכידתה של מרגה...
‫למה הבאת אותי הנה?
‫איפה שאר האסירות?
‫...ושל כל שאר נערות הכבלים שלי.
‫עם הצעד הזה, ‫כרמן ידעה שהיא תבחן את סבלנותי.
‫אבל זה היה בדיוק מה שהיא רצתה.
‫כי האויב הכי חלש הוא זה שמאבד קור רוח.
‫מה אתן עושות פה?
‫גבירותיי!
‫אתן פה בהוראה שלי.
‫ברוכות הבאות.
‫אתן תשלמו על החטאים של חברתכן.
‫וכשהסבלנות לצדה,
‫לעת עתה, היא מנצחת במלחמה.
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן