‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- תנו לגרינדייל לכשף אתכם -‬
‫על מה שאנו עומדות לקבל, ‬ ‫עשה שנהיה אסירות תודה, אלי.‬
‫אמן.‬
‫אימא? את מריחה את זה?‬ ‫יש פה ריח של זבל מגעיל.‬
‫אוי, לוסי. מר סראסן כנראה השאיר‬ ‫שקית אשפה ליד המעלית.‬
‫אבדוק אחרי ארוחת הערב, טוב?‬
‫- קר, רעב, עייף. אפשר להיכנס? -‬
‫מצטערת, אני לא יכולה לעזור לך.‬
‫אתה חייב ללכת.‬
‫בבקשה.‬
‫הילדה הקטנה שלי בפנים.‬
‫מה... איך...‬
‫מה עשית לאימא שלי?‬
‫- ספרי סרברוס -‬
‫אז, קארל, מה חשבת על הסרט?‬ ‫נכון ש "הנוסע השמיני" זאת יצירת מופת?‬
‫אימה מזוקקת טהורה.‬
‫ברצינות, קארל, תחשוב על זה. אתה לבד ביקום, ‬
‫היצור החי היחיד מלבדך הוא החייזר הזה‬ ‫שאף אחד לא הזמין למסיבה, ‬
‫ויש לו דם חומצתי והוא רוצה להרוג אותך.‬
‫לא יודע, סברינה.‬ ‫בעיניי היו כמה חלקים משעממים.‬
‫תאכלי את המלפפון?‬
‫לא. אתה יכול לקבל אותו.‬
‫טוב, זה היה כיף, קארל.‬
‫אני שמחה שעשינו את זה.‬ ‫-כן. גם אני.‬
‫ממש אהבתי את הסרט.‬
‫וסברינה, אני ממש מחבב אותך.‬
‫כנ"ל. נתראה בבית הספר.‬
‫ביי.‬
‫אוי, אלוהים, לגמרי שכחתי.‬
‫מלווין.‬ ‫-היי, סברינה.‬
‫מוכנה ללכת?‬ ‫-כן. בהחלט.‬
‫אז, מלווין, מה שלומך?‬
‫טוב, מאז שאלספת' ודורקס...‬
‫מאז שהן מתו, ‬ ‫אני לא מצליח לישון או לאכול או להתעמל.‬
‫ו...‬
‫אני יודע שדודתך הילדה מתחתנת, ‬
‫ותהיתי אם כבר יש לך בן זוג לחתונה, ‬
‫כי אם אין לך, ‬
‫לכבוד יהיה לי להתלוות אלייך.‬
‫טוב, זה היה כיף, מלווין.‬
‫אני שמחה שעשינו את זה.‬
‫גם אני. ותחזרי אליי בקשר לחתונה?‬
‫בהחלט.‬
‫טוב...‬
‫לילה טוב, סברינה.‬
‫לילה טוב, מלווין.‬
‫נתראה באקדמיה. ביי.‬
‫לצאת לדייטים זה מטורף, סיילם.‬
‫אני מתה לספר הכול לסברינה.‬
‫בוא, אני פוגשת אותה בחדר עם הטפט הצהוב.‬
‫מה זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫- קר, רעב, עייף. אפשר להיכנס? -‬
‫מה קורה?‬
‫תקשיב, אתה לא אמור להיות כאן. אתה...‬ ‫-אתה צריך להיכנס.‬
‫בבקשה, תיכנס.‬
‫שב. תרגיש בבית.‬
‫רוז, מה את עושה?‬
‫קיבלתי תחושה משונה מהיכולת שלי‬ ‫שאנחנו צריכים לעזור לו.‬
‫שאם נגיד לו ללכת, משהו רע יקרה.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫מי הוא, לדעתך?‬
‫אני לא יודעת, ‬
‫אבל אולי אצליח לברר בעזרת היכולת.‬
‫אפשר...‬
‫להביא לך עוד משהו?‬
‫עוד מרק?‬
‫אולי שמיכות?‬
‫רוז!‬
‫אני בסדר.‬
‫מה ראית, רוז, ‬
‫כשהוא אחז בזרועך?‬
‫המוח שלי הוצף...‬
‫בתמונות...‬
‫חזיונות.‬
‫אני פשוט...‬
‫רוצה לשכוח...‬
‫את מה או מי שזה לא היה.‬
‫ופשוט להיות כאן...‬
‫איתך עכשיו.‬
‫זה בסדר?‬
‫ברור, רוזלינד.‬
‫לגמרי.‬
‫נו, מי מצא חן בעינייך יותר, ‬ ‫קארל או מלווין?‬
‫שניהם נחמדים, ‬
‫אבל לא הרגשתי ניצוץ עם אף אחד מהם.‬
‫כלומר, אף אחד מהם הוא לא "האחד", ‬ ‫אם יש דבר כזה בכלל.‬
‫היי, כשיצאנו עם הארווי הרגשנו שהוא "האחד".‬
‫בזמנו, כן.‬
‫וגם כשיצאנו עם ניק הרגשנו שהוא "האחד".‬
‫אז כמעט מצאת את "האחד" פעמיים. מי יודע?‬
‫אולי צריך שילוב‬ ‫של התכונות הטובות של שניהם.‬
‫מישהו מתוק ועדין כמו הארווי, ‬ ‫לוהט ופרוע כמו ניק.‬
‫מה הסיכויים?‬
‫האמת שהם לא רעים.‬
‫למעשה, אני חושבת שמצאתי את "האחד" שלי.‬
‫אל תצחקי, אבל...‬
‫זה קאליבן.‬
‫סברינה, את לא רצינית.‬ ‫-אני רצינית, ברינה. ו...‬
‫אל תתחרפני, אני יודעת שזה מהיר, אבל...‬
‫קאליבן ואני מתחתנים בהמשך השבוע.‬
‫מה?‬
‫מתחתנים? את בקושי מכירה אותו.‬
‫לא, את בקושי מכירה אותו.‬ ‫אני ביליתי איתו הרבה זמן.‬
‫הוא ניסה להרוג אותנו.‬ ‫-הוא ניסה ללכוד אותנו.‬
‫בכל אופן, הוא השתנה.‬
‫את צעירה מדי.‬
‫ואת צודקת, זה מהיר מדי.‬
‫מה לילית ואבא חושבים על זה?‬
‫הם... הביעו תמיכה.‬
‫אני מוכרח להודות שאני מופתעת‬ ‫שאתה תומך בחתונה הזאת.‬
‫הבת היחידה שלך מתחתנת.‬
‫הנחתי שתהיה יותר...‬
‫בררני.‬
‫זה איחוד מועיל.‬
‫לקאליבן אין משפחה‬ ‫שעשויה לנסות להשתלט על כס המלכות.‬
‫הוא עשוי מחמר, ‬ ‫אז הוא לא יזהם את טוהר הדם של מורנינגסטאר, ‬
‫אבל הכי חשוב, ‬
‫ראית אותו בלי חולצה?‬
‫הוא וסברינה יספקו לי נכדים יפים.‬
‫נכדים?‬
‫מה המשמעות של זה לבננו?‬
‫תחרות, אני מניח.‬
‫דרך אגב, השכנים שלנו מתחתנים.‬
‫אילו שכנים, מארי?‬
‫בעל החנות בצד השני של הכביש.‬ ‫פגשת אותו בשבוע שעבר, ‬
‫כשהעברנו את כנסיית צלייני הלילה מהאוהל.‬
‫שמו דוקטור סרברוס, ‬
‫והוא מתחתן עם דודה של אחת התלמידות שלי, ‬ ‫סברינה ספלמן.‬
‫נכון שזה מרתק?‬
‫הוא נראה כמו קבצן נוראי.‬
‫שקט, ילדה.‬
‫לכי.‬
‫פתחי את הדלת.‬
‫האב בלאקווד?‬
‫אינכן מזהות את האורח שלנו, אחיות?‬
‫הבודד.‬
‫נווד הריקנות.‬
‫זהו הלא מוזמן, ‬
‫אחד מביעותי אלדריץ'.‬
‫היכנס.‬
‫היכנס, אח קדוש.‬
‫תמצא נחמה איתנו כאן.‬
‫הציעו לו מזון, מים וחום.‬
‫מי שאינו מקבל בברכה את הלא מוזמן, ‬ ‫מקבל בתמורה מוות חסר לב.‬
‫שמחו, אחיות, ‬
‫כי הערב אנו מארחים‬ ‫את אחד משליחיה הקטלניים של אחרית הימים.‬
‫הארווי.‬
‫הארווי?‬
‫מה כל זה?‬
‫זה...‬
‫אלה החזיונות שראיתי‬ ‫כשהבחור ההוא אחז בזרועי.‬
‫איך ציירת אותם?‬
‫אולי...‬
‫העברת לי אותם כשאנחנו...‬
‫תירגע, רומיאו.‬
‫אז מה, פשוט...‬
‫ציירת אותם בשנתך?‬
‫כשהייתי ילד, הלכתי מתוך שינה כל הזמן.‬ ‫אולי זה היה...‬
‫ציור מתוך שינה.‬
‫כבר דיברנו על זה!‬
‫אני רוצה רק חתונה משפחתית נחמדה ושקטה, ‬ ‫טקס צנוע, ‬
‫ממש כאן בחדר ההסבה שלנו, ‬
‫ונרות ואש, ושכולם יתחפשו‬ ‫למפלצת הקולנועית האהובה עליהם.‬
‫בבקשה, אחותי, תפסיקי לייבב.‬
‫את תעשי לי מיגרנה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫כן, שלום.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן, הכול בסדר. בעצם, הכול ממש יופי-טופי, ‬
‫כי דודה זי רוצה להשתלט על החתונה שלי.‬
‫הילדה?‬ ‫-כן?‬
‫ככוהנת הגדולה של מסדר הקטה, ‬ ‫זוהי חובתי הקדושה‬
‫לערוך את החתונות והלוויות‬ ‫של כל חברי הקהילה.‬
‫את, למרות מה שנדמה לך, לא יוצאת מן הכלל.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫סברינה, רציתי לדעת אם אחרי החתונה, ‬ ‫בקבלת הפנים אצל דוריאן, ‬
‫שאסור לך להשתלט עליה, ספלמן, ‬
‫את חושבת שהארווי והלהקה הקטנה שלו‬ ‫ירצו לנגן לנו?‬
‫כן, אני אשאל. אין בעיה.‬
‫והאחיינית הכי נפלאה, ‬ ‫הכי מקסימה והכי יפה שלי, ‬
‫תהיתי אם תסכימי להיות נערת הפרחים שלי‬ ‫ואולי לשאת נאום קצר?‬
‫דודה הילדה, יהיה לי לכבוד.‬ ‫-תודה.‬
‫עכשיו, לפני שאשכח, אחות, ‬
‫עלינו לגרש את שד המין של החתן שלך‬ ‫אחת ולתמיד.‬
‫פלדת דמשק לא תועיל לך בליל הכלולות, ‬
‫והאמיני לי, ‬ ‫אינך רוצה שאינקובוס יקרע אותך לגזרים.‬
‫רק רגע.‬
‫חדר מתים האחיות ספלמן, איך אפשר לעזור?‬
‫הלו?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫כן, תביאו אותן הנה. אנחנו נטפל בהן.‬
‫ביי.‬
‫אמברוז, אתה תהיה עסוק.‬
‫זה היה משרד הפתולוג, ‬ ‫הם מביאים לנו כמה וכמה גופות.‬
‫כמה וכמה?‬ ‫-כן.‬
‫אני אפתח.‬
‫סברינה?‬ ‫-לילית? מה את עושה כאן?‬
‫באתי לבדוק אם הדודות שלך‬ ‫יצליחו להכניס קצת שכל לקודקודך‬
‫בעניין החתונה המגוחכת שלך.‬
‫הבנתי.‬ ‫ -אבל מאחר שזה עתה הייתי בגיהינום‬
‫וראיתי אותך טועמת עוגות חתונה, ‬
‫אני מניחה שננהל שיחה שונה עכשיו, לא כן?‬
‫שתי סברינות נפגשות בחשאי?‬
‫את משהו מיוחד, את יודעת?‬
‫למרות החדר הצהוב שלך, ‬ ‫עדיין יש סכנה שתיצרו פרדוקס זמן.‬
‫כנראה כבר לא ניפגש לעיתים קרובות, ‬ ‫כי סברינה מתחתנת עם קאליבן.‬
‫את מתנגדת לחתונה?‬ ‫את מקנאת באושרה של סברינה מורנינגסטאר?‬
‫היא זכתה בשלטון על הממלכה‬ ‫ובבן זוג יפה תואר.‬
‫אני לא מקנאת.‬ ‫-באמת?‬
‫איך אני יכולה לקנא בעצמי?‬
‫אני רק לא רוצה שסברינה תתחתן‬ ‫עם הבחור הלא נכון.‬
‫מי היה מאמין. לשם שינוי, אנו מסכימות.‬ ‫-בניגוד לדעתה של סברינה, הוא לא בחור טוב.??
‫אפשר להרוג אותו.‬
‫אפשר, ואני לא פוסלת את הרעיון, אבל...‬
‫אולי כדאי שננסה להפריד ביניהם קודם.‬
‫תגידי לקאליבן לפגוש אותי באקדמיה.‬
‫הוא צריך לדעת בדיוק למה הוא נכנס.‬
‫אהובתי, גברתי.‬
‫למה רצית להיפגש כאן?‬
‫כי, קאליבן, ‬
‫עד כה ביליתי כמעט את כל זמני בגיהינום, ‬ ‫אבל אחרי שנתחתן, ‬
‫ארצה לחלק את זמני שוב‬ ‫בין הגיהינום לבין הממלכה הזאת.‬
‫וגם רציתי שתראה אותה.‬
‫הקטה.‬
‫אני סוגדת לה עכשיו.‬
‫האידאל הנשי, האלה המשולשת, אלת המכשפות.‬
‫אימנו האפלה.‬
‫אבל את בתו של לוציפר, מלכת הגיהינום.‬
‫כן, אבל אני גם מכשפה, ‬ ‫והקטה חזקה יותר מאבא שלי.‬
‫בוא נדבר דוגרי, קאליבן, ‬ ‫האם תשקול להמיר את דתך?‬
‫מה? אני...‬
‫ייתכן.‬
‫במה זה יהיה כרוך?‬
‫אני שמחה ששאלת.‬
‫אבל... אולי ידידתי פרודנס‬ ‫תוכל להסביר את זה טוב יותר.‬
‫אולי נצא לשאוף קצת אוויר צח?‬
‫מה שעליך לדעת על אימנו האפלה הוא ש...‬
‫הקטה דורשת שהגברים שסוגדים לה‬ ‫יפגינו את מסירותם בדרך ספציפית מאוד.‬
‫באיזו דרך?‬
‫ובכן, בפשטות, ‬
‫הגברים במסדר ההקטה חייבים לעבור סירוס.‬
‫את צוחקת.‬
‫ממש לא.‬
‫למעשה, הקטה הפקידה בידי‬
‫את האחריות לקורבנם המקודש של אחינו הגברים.‬
‫זה תפקיד שקיבלתי על עצמי בשמחה.‬
‫קורבנך יושלם בתוך שניות ספורות.‬
‫נחמם את הלהב, כמובן.‬
‫גברתי, מעטים הם הדברים אשר לא אתן לך, ‬
‫אבל...‬
‫איני יכול לוותר על הגבריות שלי.‬
‫ברצוני להיות לך בעל אמיתי.‬ ‫אינך רוצה להיות אימא?‬
‫אני בת 16.‬
‫חוץ מזה, נוכל לאמץ.‬
‫סברינה, אני רוצה להיות אבא אמיתי.‬ ‫-זה מעליב, קאליבן.‬
‫אתה יודע שאני מאומצת, נכון?‬
‫ואתה טוען‬ ‫שאתה רוצה להיות בעל אמיתי, אבא אמיתי, ‬
‫אבל הדברים האלה דורשים קורבן אמיתי.‬
‫ואם אתה אפילו לא מוכן לשקול‬ ‫את מה שאני מבקשת, אז...‬
‫אולי זה רעיון רע.‬ ‫-ייתכן שאת צודקת.‬
‫אני...‬
‫אני צריך לחשוב.‬
‫כן, תעשה את זה.‬
‫שמעתי שהרי השיגעון יפים בעונה הזאת.‬
‫נו?‬
‫לך.‬
‫ניקולס, מלווין, ‬
‫לפני החתונה של אחותי‬
‫עלינו לגרש מגופו של ארוסה אינקובוס:‬ ‫שד זכרי שמעורר תאווה אלימה וקטלנית.‬
‫תואילו לטפל בכך בהקדם האפשרי?‬
‫מה אנחנו...‬
‫אל תשכחו לעשות את זה בעדינות.‬ ‫תוציאו אותו ממנו בעדינות, ‬
‫כי הוא עבר כל כך הרבה.‬
‫בעדינות.‬
‫מה שלומך, דוק?‬
‫מה נראה לך?‬
‫אני מת מפחד.‬
‫זה יהיה מהיר, כמו לעקור שן.‬
‫האינקובוס יקפוץ החוצה מתוכך, ‬
‫ואני אכוון אותו למלכודת השדים של מלווין.‬
‫ואם הוא לא ירצה לצאת?‬
‫האינקובוס הוא שד זכרי.‬
‫אנחנו נזמן את האם האפלה.‬
‫סמוך עליי, אין דבר שאינקובוס מפחד ממנו‬ ‫יותר מאשר הנקבה האלוהית.‬
‫אני קצת מופתע שהוא עוד לא קפץ.‬
‫דודה הילדה שואלת אם מועדון הפחד‬ ‫ינגן בקבלת הפנים בחתונה.‬
‫אתם בעניין?‬
‫כן, כמובן. אבל, ברינה, תקשיבי, ‬
‫אתמול בערב הופיע קבצן מוזר‬ ‫בחנייה של הבית שלי.‬
‫ואז נגעתי בזרוע שלו‬
‫וראיתי בתוכו דברים נוראים.‬
‫והבוקר התעוררתי‬
‫וגיליתי שציירתי את הדברים האלה.‬ ‫-יש לך מושג מה הם?‬
‫לא.‬
‫אבל אולי הדודן שלי יודע.‬
‫חמש גופות, סיילם.‬
‫ובכולן חסר הלב.‬
‫לצערי, כן. הם...‬
‫היו בחיים כשליבם נעקר.‬
‫אתה צודק.‬
‫הם כנראה ראו...‬
‫את הרוצח לפני מותם.‬
‫ובעזרת קצת נקרומנסיה, ‬
‫אוכל לחלץ תמונה של מה שהם ראו...‬
‫בשעת מותם.‬
‫קל כמו לפתח תמונה.‬
‫אמברוז, אפשר לרדת? אנחנו צריכים אותך.‬
‫בתנאי שלמי שיבוא איתך יש קיבה חזקה.‬
‫רגע. לא.‬
‫רק רגע. יכול להיות שזה מייצג חשכה?‬
‫חשכה מוחלטת?‬
‫רק רגע. זה הבחור מאתמול בלילה.‬
‫אמברוז, איפה השגת את התמונות האלה?‬ ‫-אלה המראות האחרונים‬
‫שהאנשים האומללים האלה ראו לפני שליבם נעקר.‬
‫זה יכול היה לקרות לנו.‬ ‫-תודה להקטה שניצלתם, אבל...‬
‫מה היה שונה במפגש שלכם? למה הוא חס עליכם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫פשוט הייתה לי הרגשה‬ ‫שאנחנו צריכים להזמין אותו להיכנס.‬
‫הפגנתם כלפיו טוב לב, הכנסת אורחים...‬
‫האם תואילי בטובך ל...‬
‫אתה חייב ללכת.‬
‫היא גירשה את הקבצן.‬
‫היא לא הזמינה אותו לביתה כמונו.‬
‫לכן הוא עקר את ליבם.‬
‫כי הם היו חסרי לב.‬
‫בשם השטן, ‬ ‫אני מאמין שזהו אחד מביעותי אלדריץ'.‬
‫תעזור לנו הקטה. מי מהם?‬
‫אם הנווד שפגשתם‬ ‫הוא ייצוג גשמי של אחד הביעותים, ‬
‫ייתכן שהוא הלא רחוץ, הלא אהוב, הלא רצוי...‬
‫הלא מוזמן.‬
‫הארווי קינקל, אתה מבריק!‬
‫נוכל להשתמש בציורים שלך‬ ‫כדי לזהות ביעותים שטרם הופיעו.‬
‫כמה ציורים ציירת?‬
‫שמונה בסך הכול.‬
‫שמונה ציורים, שמונה ביעותים פוטנציאליים, ‬ ‫אחד מהם זורע אימה בגרינדייל.‬
‫מה נעשה? שנזהיר אנשים?‬
‫בני התמותה חסרי אונים מול ביעותי אלדריץ'.‬
‫הם לא מפלצות, הם ישויות‬ ‫שנשגבות מהבנתם של בני האנוש.‬
‫עזרנו נגד החשכה.‬
‫נכון. בסדר...‬
‫אנחנו המכשפים נגבש תוכנית‬ ‫ונפנה לעזרתכם ברגע המתאים.‬
‫אבל בינתיים עליכם להתכונן, חברים, ‬
‫חוששני שיש עוד מלחמה בפתח.‬
‫היא בקצה המרוחק של הקוסמוס, אבל אני‬ ‫כבר שומע את תופי המלחמה של האפוקליפסה.‬
‫- תחנת גיהינומה -‬
‫היה לכם תפקיד אחד, רק אחד, ‬
‫לפני טקס הכלולות הראשון בחסות הקטה הקדושה, ‬
‫ועכשיו יש אינקובוס חופשי בגרינדייל.‬
‫עליכם לוודא שהשד הזה לא יתקרב לחתן‬
‫או לכל אורח אחר ממין זכר, ברור?‬
‫דודה זלדה, חייבים לבטל את החתונה של הילדה.‬ ‫-למה, בשם האלה המשולשת?‬
‫לחשכה המוחלטת שהמסדר שלנו הביס‬ ‫יש קרוב משפחה בעיר, ‬
‫אחד מביעותי אלדריץ', הלא מוזמן, ‬ ‫שכרגע מיקומו אינו ידוע, ‬
‫ושישה ביעותי אלדריץ' נוספים רובצים לפתחנו.‬
‫אמברוז, דודתך הילדה ובחיר ליבה‬ ‫נלחמו בחירוף נפש להגיע ליום כלולותיהם.‬
‫אנו נתגונן מפני הביעותים האלה‬ ‫והאינקובוס הסורר, והחתונה הזאת תתקיים.‬
‫אני ממש מתרגש לנגן איתכם בחתונה, תיאו.‬
‫אתה נראה כל כך סקסי כשאתה מחזיק גיטרת בס.‬
‫אני מתרגש לנגן איתך.‬
‫הלא מוזמן, אני חסידך.‬
‫אני ה...‬
‫הכוהן שלך.‬
‫כלום לא תספר לי על ההרס העתיד לבוא?‬
‫אתה שליח הריקנות. אתה מוכרח לדבר איתי.‬
‫האב בלאקווד.‬
‫תן לי לנסות.‬
‫אני מורה, ככלות הכול.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני מבינה מה הבעיה.‬
‫נראה ש...‬
‫לאורח שלנו אין לשון.‬
‫אין לו לשון?‬ ‫-לא.‬
‫זה הכול? אגאתה.‬
‫הביאי לי לשון, ילדתי.‬ ‫-מה?‬
‫הגבירה מורנינגסטאר.‬
‫קאליבן.‬
‫חשבתי על השיחה שלנו.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫הקורבן שביקשת.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫מאיפה השגת את הלשון?‬
‫אחד מבני הקהילה שלנו.‬
‫פטפטני.‬
‫היית שובבה, סברינה.‬
‫שיקרת לקאליבן כדי להפריד בינינו.‬
‫אל תכחישי. אל תדאגי, אני לא כועסת.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫כי אני מבינה למה עשית את זה.‬
‫את בודדה.‬
‫ורק שתדעי, הוא עשה את זה.‬
‫הקורבן לאימך האפלה...‬
‫קאליבן עשה את זה.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫אל תדאגי, הוא עשוי מחמר. הוא בסדר.‬
‫אבל העניין הוא שהוא עשה זאת למעני.‬
‫אז במובן מסוים המשחק שלך‬ ‫הוכיח שקאליבן הוא בחור טוב.‬
‫אני מצטערת, סברינה.‬
‫סברינה, את מאושרת?‬
‫כי זה לא נראה ככה.‬
‫אני אמורה להיות מאושרת, לא?‬
‫קיבלתי את החיים שחשבתי שרציתי, ‬ ‫אני מוקפת באנשים שאני אוהבת, אבל...‬
‫אני עדיין מרגישה לבד, ‬
‫ואני לא יודעת למה.‬
‫את מאושרת?‬
‫כן.‬
‫כל יום בגיהינום הוא הרפתקה חדשה.‬
‫ומחר אתחתן עם הגבר שאני משוגעת עליו.‬
‫ואני רוצה שתהיי שם, ‬ ‫ולכן אני נותנת לך את זה.‬
‫- הזמנה לחתונה -‬
‫אבין אם לא תבואי, אבל...‬
‫רק תדעי שאת מוזמנת.‬
‫רגע.‬
‫אני רוצה לתת לך משהו.‬
‫מתנת חתונה, משהו שאול.‬
‫המקום המיוחד שלנו.‬ ‫-אנצור אותו לנצח.‬
‫תודה, סברינה.‬
‫אמרתי לכולם ללכת.‬
‫אנחנו לבד...‬
‫- כנסיית צלייני הלילה -‬
‫שני צלייני הלילה.‬
‫אמרו שאתה אחד המבשרים.‬
‫לשליח דרוש קהל גדול.‬
‫אני יודע איפה תמצא קהל כזה.‬
‫ומהו מבוקשך, כוהן?‬
‫ברך אותי, ‬
‫ואסייע לך למוטט סופית את המציאות.‬
‫הינה.‬
‫בורכת.‬
‫עכשיו אמור לי, כוהן, ‬
‫על איזו דלת עליי לדפוק כעת?‬
‫סברינה, חומד?‬
‫סברינוש. היי, את...‬
‫מה קרה? למה את בוכה?‬
‫לא, אני שמחה מאוד בשמחתך.‬ ‫-כן.‬
‫דודה, את הכלה הכי יפה בעולם.‬ ‫-כן, סליחה, אבל...‬
‫טוב, שבי. קדימה.‬
‫למה את בוכה?‬
‫אני לא רוצה להרוס את יומך.‬ ‫-לא תהרסי.‬
‫זה כל כך טיפשי.‬
‫אני פשוט מרגישה...‬
‫עלובה ובודדה.‬
‫סליחה.‬
‫את צעירה כל כך.‬
‫ילדתי המתוקה והיפהפייה, את חכמה וטובת לב.‬
‫וכשאת מתאהבת במישהו, ‬
‫את מעניקה את אהבתך בשלמות ובחוסר אנוכיות.‬
‫את תתאהבי שוב, את יודעת את זה.‬
‫שוב. ושוב.‬
‫את עדיין לא מבינה זאת, זה הכול.‬
‫הלוואי שיכולתי לקפוץ קדימה בזמן ישר לשם.‬
‫למה ש...‬
‫אבל אז תפספסי את כל החלקים המדהימים.‬
‫תראי אותי.‬
‫הייתי לבד בגיל 16, ובגיל 60, ובגיל 160.‬
‫דודה?‬ ‫-כן?‬
‫הבנתי.‬
‫מה שאני מנסה לומר בחוסר הצלחה משווע זה ש...‬
‫שווה לחכות לאדם הנכון.‬
‫ובכן, ‬
‫בקצה יער גרינדייל תמצא כנסייה מחוללת‬
‫מלאה במכשפים.‬
‫הם עורכים חתונה.‬
‫אם יסרבו להכניס אותך לכנסייה, ‬ ‫מבוטחני שתיערך גם קבלת פנים, ‬
‫ככל הנראה בפונדק מקומי‬ ‫בשם "חדרו של דוריאן גריי".‬
‫אצייר לך מפה שתוביל אותך לשם.‬
‫הינה אתה.‬
‫חליפה ראויה לאורח שלנו.‬
‫יפה מאוד, אגאתה.‬
‫אל תגלה רחמים או חמלה כלפי איש בחתונה.‬
‫הם אינם ראויים לביעותיך.‬
‫ידידנו נראה כמו נווד, ‬
‫אך אני חושד שהוא אחד מביעותי אלדריץ', ‬
‫אולי הלא מוזמן.‬
‫הוא הורג כל אדם שלא פותח בפניו את דלתו.‬ ‫-עם פרצוף מחריד כזה, מה הפלא?‬
‫אם האדון הזה ידפוק על דלתנו, ‬ ‫עלינו לתת לו להיכנס.‬
‫נאמר לו ששמרנו לו מקום, ואכן נעשה זאת.‬ ‫-כל הזרים האחרים, ‬
‫שאולי מקנן בגופם אינקובוס סורר, ‬
‫לא יורשו להיכנס.‬
‫סברינה, את וניקולס תשמרו על הדלת.‬
‫מלווין, אה?‬
‫הוא לא נראה הטיפוס שלך.‬
‫- ברוכים הבאים לחתונת ספלמן-סרברוס -‬
‫יצאנו לדייט. דייט אחד.‬
‫אין לי טיפוס.‬
‫ברור שיש לך.‬
‫סקסי אבל פצוע.‬
‫בחורים מסוכנים שתוכלי לתקן.‬ ‫-ניק, אתה מפלרטט איתי או מעליב אותי?‬
‫כלה או חתן?‬
‫יש לך הזמנה?‬
‫אז אתה לא יכול להיכנס. מצטער.‬
‫בוא, ניקי.‬
‫שמרתי לנו מקום עם הרבה פרטיות.‬
‫מה דעתך, סברינה?‬
‫תסתדרי לבד?‬
‫לבד? בטח.‬
‫עדיף שאתרגל לזה.‬
‫זה יהיה לילה ארוך.‬
‫קצת מהטיפה המרה כדי לעבור את היום?‬
‫זה ג'ין.‬
‫בטח.‬
‫אל תתקמצני במזיגה.‬ ‫אני צריכה לשאת נאום בהמשך.‬
‫לאלו מכם שלא מכירים אותי, אני סברינה, ‬
‫האחיינית הרווקה של הכלה, ‬
‫והערב אני רוצה לומר כמה מילים על אהבה.‬
‫אהבה היא...‬
‫מה זו אהבה בכלל?‬
‫אני מזהה אותה כשאני רואה אותה. למשל, ‬ ‫אני מביטה בדודתי הילדה ובדוקטור סרברוס, ?
‫אני רואה אהבה.‬
‫אהבה שקראה תיגר על המוות.‬
‫וזה דבר מדהים.‬
‫ואז אני מביטה בהארווי, החבר שלי לשעבר, ‬
‫וברוז המקסימה, החברה הכי טובה שלי, ‬
‫ואני רואה אהבה גם שם.‬
‫ואתם יודעים, זה אדיר.‬
‫סברינה שיכורה?‬
‫ואז אני מביטה בתיאו וברובין, ‬
‫ואני רואה אהבה גם שם.‬
‫אהבה צעירה, אהבה חדשה.‬
‫באמת, אני מביטה ברחבי החדר הזה, ‬
‫ורואה רק אהבה.‬
‫טוב, חוץ מניק, עוד חבר לשעבר שלי.‬
‫הוא עם פרודנס עכשיו.‬
‫הם מאוהבים?‬
‫לא יודעת. אני מניחה שזה טוב יותר‬ ‫מסטוצים עם שדות מין.‬
‫תודה, סברינה.‬
‫אתם יודעים, דודתי הילדה ו...‬ ‫דרך אגב, נכון שהיא נראית נפלא?‬
‫חיזיון יפהפה של ממש.‬
‫בבקשה, תעצרי אותה.‬
‫בכל אופן...‬
‫דודתי הילדה אמרה לי שאולי יעברו 150 שנה‬
‫לפני שאפגוש מישהו שיאהב אותי.‬
‫קצר בתקשורת.‬
‫מאה וחצי.‬
‫אבל אני לא יודעת, ‬
‫לאור הדייטים האחרונים שלי...‬
‫בלי להעליב את מלווין, שדרך אגב, ‬
‫מסתיר שרירים מטורפים מתחת לאפודה שלו, ‬
‫אני חושבת שזו הערכה קצת אופטימית.‬
‫מר קינקל, בבקשה.‬
‫תתביישי, סברינה.‬
‫זה היום המיוחד של דודתך הילדה, ‬ ‫יום שהיא חיכתה לו במשך... עשרות שנים, ‬
‫וקלקלת אותו ברחמים העצמיים שלך.‬ ‫-אני כל כך מצטערת.‬
‫אם את באמת מצטערת, ‬
‫תשתי קצת מים וקפה ותנסי להתפכח.‬
‫- מועדון הפחד -‬
‫לעזאזל, זה האינקובוס!‬
‫שיט, הוא בתוך מלווין.‬
‫הוא אורח שלך?‬
‫מה קרה לאינקובוס?‬
‫אני חושב שהוא ספג אותו.‬
‫אבל מי הוא? ולמה הוא כאן?‬
‫לא הייתה לו הזמנה, ‬ ‫אז ניק ואני גירשנו אותו.‬
‫אוי, לא.‬
‫זה הוא, זה...‬
‫הלא מוזמן!‬
‫זר, חשוף את עצמך!‬
‫בסדר. בוא, ידידי, נהנית מספיק.‬
‫אבל זה אירוע פרטי עם קוד לבוש נוקשה.‬
‫חשבתי שדוריאן הוא בן אלמוות.‬
‫בן אלמוות? כן. בלתי ניתן להשמדה? לא.‬ ‫תראו את הדיוקן שלו.‬
‫מי אתה?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫נרים כוסית.‬
‫לסוף של כל הדברים.‬
‫עשו כדבריו.‬
‫כולם להרים כוסית.‬
‫בראשית הייתה חשכה.‬
‫ואז הייתה אש.‬
‫היצורים התבוניים הראשונים התאספו סביב האש.‬
‫וכשניסיתי להצטרף אליהם, ‬
‫הם גירשו אותי מעליהם.‬
‫וברגע ההוא, ‬
‫אני, הלא מוזמן, קיבלתי את שמי.‬
‫כשהאש דעכה, ‬
‫חזרתי אל היצורים המטונפים שדחו אותי‬ ‫והרגתי אותם בשנתם.‬
‫ואז נדדתי ברחבי הקוסמוס...‬
‫לבד.‬
‫תמיד לבד.‬
‫עד שהגעתי לשולחן מפואר, ‬
‫והציעו לי מושב.‬
‫ישבתי בין הראשונה מביעותי אלדריץ', ‬
‫חשכה, אחותי, ‬
‫והביעות השלישי, אחי, המוזר.‬
‫אני שליח הריקנות.‬
‫אני ניזון מלבבותיהם של אלה שדוחים אותי.‬
‫ומישהו כאן גירש אותי, ‬
‫לפיכך...‬
‫כולכם מות תמותו.‬
‫סלח לי.‬
‫שלום, סליחה.‬
‫צר לי מאוד שעברת את כל זה.‬
‫זה נורא.‬
‫ומי שגירש אותך טעה, ‬ ‫כי לא הייתה לו זכות לעשות את זה.‬
‫זו החתונה שלי, ‬ ‫ורק אני קובעת מי מוזמן ומי לא, ו...‬
‫אתה מוזמן.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫אני גירשתי אותך.‬
‫אז תהרוג אותי...‬
‫אבל תחוס על השאר.‬ ‫-לא.‬
‫ניק, אתה לא עושה את זה שוב.‬
‫סברינה.‬
‫דודנית, ‬
‫הוא ישות בעלת כוח קוסמי עצום.‬
‫אם תכעיסי אותו, הוא עשוי‬ ‫להשמיד אותך ואת כולנו במקום עומדנו. ‬
‫כבר לקחת לב אחד, את הלב של דוריאן.‬
‫ויש לי הזמנה‬
‫למסיבה אפילו יותר טובה מהמסיבה הזאת, ‬ ‫בגיהינום.‬
‫שם תמצא את כל מה שאתה מחפש:‬
‫חום, אוכל, אחווה, קהל שבוי.‬
‫ואף אחד לא יגרש אותך, לא עם זה.‬
‫שמי לא מופיע פה.‬
‫נכון, אבל השם שלי מופיע, ‬ ‫ואתה יכול להיות האורח שלי.‬
‫סברינה, את לא יכולה.‬
‫אנחנו רק הולכים למסיבה בגיהינום, דודה זי.‬
‫מה יכול להשתבש?‬
‫סברינה ספלמן.‬
‫אני רואה שהחלטת לבוא.‬
‫והבאת חבר.‬
‫לילית, זה האורח המכובד שלי.‬
‫תארחי לו לחברה, בבקשה, ‬ ‫בשעה שאדבר בפרטיות עם אחותי התאומה?‬
‫היא מתלבשת.‬ ‫-מושלם.‬
‫לילית תטפל בך יפה. אני כבר חוזרת.‬
‫הבאת לכאן אחד מביעותי אלדריץ'?‬
‫הלא מוזמן.‬
‫הוא הרג אנשים בגרינדייל. הוא רצח‬ ‫את דוריאן גריי בחתונה של דודה הילדה.‬
‫אז הבאת אותו לחתונה שלי?‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬ ‫חשבתי שהוא יגרום פחות נזק בגיהינום.‬
‫האם הכלה היפה ביותר בממלכה‬ ‫מוכנה לבוא בברית הטמאה...‬
‫למה אני רואה כפול?‬
‫איזה משחק את משחקת?‬
‫זה לא משחק, אבא. אנחנו שתיים, ‬
‫וזה סיפור מורכב.‬
‫ידעתי. על המרפסת, בהכתרה שלך, ‬ ‫ידעתי שאת מסתירה ממני משהו, אבל זה...‬
‫תכעס עלינו כמה שתרצה, אבא, ‬ ‫אבל כרגע יש לנו בעיה גדולה.‬
‫אחד מביעותי אלדריץ' נמצא בחדר הכס.‬
‫הלא מוזמן. ועלינו לעצור אותו איכשהו.‬
‫להרוג אותו.‬ ‫-אי אפשר להרוג את ביעותי אלדריץ'.‬
‫הם האימה בהתגלמותה.‬
‫הם אימה מופשטת, ‬ ‫ויש בכוחם לקרוע לגזרים את כל הממלכות, ‬
‫כולל הממלכה הזאת.‬
‫אולי נלכוד אותו?‬
‫זה אפשרי, בתאוריה, אבל אכרון לא יספיק לכן.‬
‫אתן זקוקות לכלא שקיים מחוץ לחלל ולזמן.‬ ‫-רגע.‬
‫נראה לי שנתתי לך כלא כזה היום.‬
‫נראה לי שהבנתי, ונראה לי שאת צודקת.‬
‫על מה אתן מדברות?‬
‫אולי יש לנו תוכנית.‬
‫אבל תצטרך להקשיב היטב, אבא, ‬ ‫כי תהיה לנו רק הזדמנות אחת.‬
‫אני יודעת שרק עכשיו נפגשנו, ‬
‫וזה יישמע קצת פתאומי, אבל...‬
‫הרגשתי בודדה מאוד בזמן האחרון.‬
‫אני רק רוצה להרגיש שאני שייכת למקום כלשהו...‬
‫עם מישהו.‬
‫ויש לי תחושה שגם אתה מכיר את ההרגשה הזאת, ‬
‫להיות לבד, ללא תקווה.‬
‫אז תהיתי אם...‬
‫אולי תשקול...‬
‫להתחתן איתי?‬
‫תקשיב לי.‬
‫אם נתחתן, תמיד יהיה לך בית.‬
‫נתקבל בברכה בשתי ממלכות, ו...‬
‫מאותו יום ואילך, תמיד תהיה המוזמן.‬
‫אז...‬
‫מה דעתך?‬
‫עצרו!‬
‫עצרו את החתונה!‬
‫סברינות, קאליבן, אורח נכבד, ‬
‫ארבעתכם הבעתם את מחויבותכם זה לזה‬ ‫בנוכחות שבטי הגיהינום.‬
‫לפיכך, ‬
‫אני, לוציפר מורנינגסטאר, ‬
‫מכריז שאתם בעלים ונשים.‬
‫התנשקתם 1,000 פעמים, אולי יותר, ‬
‫אבל היום אתם מבטיחים בנשיקה‬
‫שלנצח תהיו...‬
‫מאוחדים.‬
‫בעלים, אתם רשאים לנשק את הכלות שלכם.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫חברים ושדים, ‬
‫אנא הצטרפו אלינו בגן התענוגות התופתיים‬
‫לקוקטיילים ומתאבנים.‬
‫היי, היום היה מתיש.‬
‫אולי נדלג על המסיבה‬ ‫ונחתוך ישר לליל הכלולות?‬
‫רואה את הדלת שם?‬
‫תרשי לי לשאת אותך מעבר למפתן?‬
‫בטח.‬
‫החדר הזה מיוחד מאוד בשבילי.‬
‫נכון שהוא מאוד חם ומזמין?‬
‫קדימה, תרגיש בבית, ‬
‫ואני אחליף בינתיים למשהו נוח יותר.‬
‫רגע.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫לאן הבאת אותי?‬
‫שברת לי את הלב.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-עכשיו תעזבי, פולשת.‬
‫ולטובת הקוסמוס, מרגע זה ואילך‬ ‫אסור לשתי הסברינות להיפגש שוב.‬
‫אני מגרש אותך, בת כוזבת, מן הממלכה שלי.‬
‫אם תחזרי, דמך יהיה בראשך.‬
‫וקחי איתך את הבית.‬
‫שום ביעות אלדריץ' לא ישכון בגיהינום.‬
‫רגע.‬
‫מותר לי לחבק אותה לפחות?‬
‫בסדר, אם את חייבת.‬
‫סברינה.‬
‫את עדיין מאושרת?‬ ‫-כן.‬
‫יצרתי את האושר שלי בעצמי.‬
‫ואני מקווה שגם את תצליחי.‬
‫תזכרי...‬
‫החברות הכי טובות לנצח בסוד.‬
‫אני לא יודעת, סיילם.‬
‫אני לא יודעת למה אני בוכה.‬
‫דודנית, את בחיים!‬
‫עמדנו לשלוח משלחת חילוץ לגיהינום.‬
‫את בסדר, חומד?‬ ‫-כן, דודה.‬
‫וסליחה על הנאום.‬ ‫אני מקווה שלא הרסתי את קבלת הפנים.‬
‫מובן שלא. הלא מוזמן הרס אותה.‬ ‫את הצלת אותנו.‬
‫סברינה, איפה הלא מוזמן?‬
‫לכוד בחדר הצהוב, נעול בלחש כבילה, ‬
‫מתקיים מחוץ לחלל ולזמן.‬
‫עלינו לחקור אותו כדי לגלות עוד‬ ‫על הביעותים הבאים‬
‫ולברר איך נוכל לעצור אותם‬ ‫לפני שהעולם יושמד.‬
‫אמברוז.‬
‫מחר.‬
‫הלילה...‬
‫מאחר שכולנו כאן, בריאים ושלמים, ‬
‫ומאחר שקבלת הפנים הייתה אסון מוחלט, ‬
‫שוב, זו לא אשמתך, סברינה, ‬
‫אם כולם מסכימים, ולא נראה לי שמישהו יתנגד, ‬
‫יש...‬
‫יש עוד דבר אחד שאני רוצה לעשות.‬
‫הילדגרד אנטואנט ספלמן, ‬
‫ברגע שהבטתי בעינייך, ‬ ‫ידעתי שאת האחת בשבילי.‬
‫אהבת חיי.‬
‫ואני עדיין לא מאמין שאזכה להזדקן לצידך.‬
‫אשתי הנועזת והיפה.‬
‫אני אוהב אותך, הילדה, ‬
‫עכשיו ולנצח.‬
‫ד"ר סי.‬
‫קני.‬
‫במשך כל חיי, לא...‬
‫לא הרגשתי מיוחדת, ‬
‫אבל אתה גורם לי להרגיש‬ ‫שאולי אני כן מיוחדת.‬
‫והיום אני לא השושבינה, אני הכלה.‬
‫אבל בראש ובראשונה, אני הכלה שלך, ו...‬
‫מי היה מאמין שביום שנכנסתי לחנות שלך‬
‫לפני כמה שבועות או חודשים, ‬ ‫מתי שזה לא היה, ‬
‫לא רק אשיג עבודה, אלא גם...‬
‫אפגוש אותך, ‬
‫את הגבר הזה, הגבר הטוב הזה ש...‬
‫שמצחיק אותי וגורם לי לחייך‬ ‫כמו שלא חייכתי מעודי, ‬
‫שגורם לי לאהוב כמו שלא אהבתי מעודי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אוי, בשם הקטה, הילדה!‬
‫פשוט תנשקי אותו.‬
‫אבי, איפה הלא מוזמן?‬
‫זה לא משנה, אגאתה.‬
‫כי ביעות אלדריץ' הבא...‬
‫מתקרב במהירות.‬
‫בקרוב נהיה עדים לפניו הסוטים של המוזר.‬
‫סברינה המשיכה בחייה, סיילם.‬
‫עם כס המלכות, עם קאליבן, ‬
‫עם הנאה.‬
‫היא נהנית.‬
‫אני לא יודעת אם זה הדבר הנכון לעשות, אבל...‬
‫היא אמרה שאני צריכה‬ ‫ליצור את האושר שלי בעצמי.‬
‫- ניק -‬
‫- הארווי -‬
‫החלקים הכי טובים של ניק והארווי.‬