Din episoadele anterioare...
Ai luat un caz unde eşti plătit doar dacă câştigi,
unde fiecare reclamant e sărac lipit pământului.
Renunţă la el.
Una dintre victime a fost unchiul meu Keith.
Te rog, oamenii ăştia au nevoie de ajutorul tău.
Au nevoie de cineva ca tine care să lupte pentru ei,
iar eu n-o pot face.
Atunci, ce spui s-o facem împreună?
Aş vrea să propun o schimbare a formulei actuale de compensare.
Câţi parteneri ai de partea ta dacă supunem propunerea la vot?
- Pot obţine 45%. - Eu o să-ţi obţin diferenţa.
Astea sunt ultimele trei declaraţii fiscale ale lui Harvey,
şi le-am găsit în copiator.
Ai venit să lucrezi pentru mine. E vremea să te decizi.
Eşti cu mine sau nu?
Tocmai am anunţat un vot pentru mâine,
aşa că sper că ai economisit bani,
pentru că câştigurile tale sunt pe cale să zboare.
Bună ziua.
- Eu doar... - Lucrai.
Văd asta, dar este 7:30 dimineaţa.
Ce cauţi aici atât de devreme?
Îmi place să vin înainte să înceapă haosul.
Să fiu sinceră, aveam impresia că vei veni mult mai târziu.
Am vrut să încep devreme.
Atunci poate ar trebui să te ocupi de asta.
De ce plătesc factura la spălătorie a lui Louis?
Pentru că dacă o plăteşti tu,
nu va ştii că noi am apretat de trei ori toate cămăşile sale.
- Noi? - Da, noi.
El ne-a atacat. Noi îl atacăm.
- Credeai că nu te-aş fi apărat? - Vrei adevărul?
Credeam că vei cere o mărire după ce vezi cât câştig.
Nu m-am uitat la cât câştigi.
În ce mă priveşte, oricine a făcut-o ar trebui concediat.
Eşti de treabă, Gretchen.
Dar, momentan, nu mai face glume pe seama lui Louis.
Pot întreba de ce?
Pentru că eu fac glume oamenilor pentru a-mi exprima afecţiunea,
şi în clipa asta nu simt nimic pentru Louis Litt.
- Se pare că am ajuns la fix. - De ce?
Pentru că o să te rog să faci ceva ce nu vei vrea să faci,
numai că de data asta o vei face.
Ce n-am făcut ultima oară?
Ţi-am spus să-i ceri scuze lui Louis.
Am făcut-o, chiar înainte să bată palma cu Jack Soloff
şi să-mi taie câştigurile în faţa întregii firme.
Şi dacă n-ai fi fost nesimţit cu Jack de la început,
Louis n-ar fi avut ce face.
- Aici nu e vorba de Louis, nu-i aşa? - Nu, nu e vorba de el.
- Vreau să te împaci cu Jack. - Adică să-l pup în fund.
Adică să găseşti un mod
de a face pace cu un partener a cărui influenţă e în creştere.
Adică să-l pup în fund.
Dacă aşa vrei să vezi lucrurile,
atunci ţuguie buzele, pentru că omul ăla e o ameninţare,
şi e aliat cu Louis,
şi n-am chef de o luptă pentru putere.
- Salut. - Bună.
Nu te-am auzit plecând.
Asta pentru că am plecat la 5:00 dimineaţa,
încercând să mă apuc devreme de cazul ăsta.
Legat de asta...
N-am vrut să spun nimic aseară, pentru că erai prea încântat...
Dar îţi faci griji că lucrez cu tatăl tău.
Da.
Mike, sunteţi cei mai importanţi bărbaţi din viaţa mea.
Niciunul nu daţi înapoi de la o luptă, şi, pur şi simplu...
Mi-e frică că veţi ajunge să vă urâţi reciproc.
- Rachel, îţi urăşti tatăl? - Normal că nu. Îl iubesc.
Şi n-ai conflicte cu el tot timpul?
Ba da, dar asta e diferit.
- El e familia mea. - Da, şi va fi şi familia mea.
Şi, dacă am noroc, o să mă cert cu el
legat de multe lucruri de-a lungul anilor.
De ce să nu începem o luptă unde suntem de aceeaşi parte?
Bine, am încredere în tine.
Bun.
Jessica, eşti liberă puţin?
Da, dacă eşti aici să-mi spui de ce stă Robert Zane în hol,
cu o programare să te vadă.
Pentru că sunt destul de sigură că nu-şi rupe
din dimineaţa lui ocupată să vorbească de ornamentele pentru masă.
Nu, nu este de-asta.
E al doilea avocat în cazul Kelton.
Cazul la care ţi-am spus clar să renunţi?
Cazul despre care ai spus că finanţarea va costa o avere,
şi n-ai vrut să dai atâţia bani.
N-am vrut să dau bani pentru că e un caz pierdut.
Iar eu îţi spun că nu este.
Şi, chiar dacă este, am eliminat dezavantajul nostru.
Mergând pe la spatele meu la cel mai mare rival al nostru.
Îmi spui că ţi-e frică de Robert Zane?
Aş fi nebună să nu-mi fie. Iar tu eşti nebun dacă nu-ţi este.
Dacă-l lăsăm în casa noastră, n-avem de unde ştii ce va face.
Ştii ceva, Jessica?
Dacă Harvey făcea asta, ai fi fost ofticată,
dar l-ai fi lăsat oricum s-o facă.
Poţi face pe încrezutul cât vrei, dar tu nu eşti Harvey.
Nu, ai dreptate. Îmi pare rău.
Cred că o să mă duc să-i spun lui Robert
că nu vom lucra împreună la cazul ăsta până la urmă.
Ştii foarte bine că dacă-i spui asta acum, o să par laşă.
Poate sunt la fel de bun ca Harvey.
Uneori, ăsta nu e un lucru bun.
Unde te duci?
Să recuperez puţină putere.
Atunci, dă-i drumul şi fă-o.
Nu te voi duce doar în spatele blocurilor.
O să te las mort acolo.
Se pare că te faci confortabil în birourile mele.
Cât de confortabil poate fi în scaunele astea.
Ai auzit vreodată de suport lombar?
Am înţeles. Îţi place anost şi funcţional.
Dar astea sunt scaunele mele, exact cum ăsta e cazul meu.
Ce faci aici, mai exact, Jessica?
Sunt aici să-ţi spun
că luăm jumătate din cazul pe onorariu de succes.
Iar eu sunt aici să-ţi răspund. Îţi dau 1/3.
Noi am adus acest caz la tine.
După ce l-ai găsit într-o cutie plângând după mami.
În plus, eu plătesc toate costurile,
deci discuţia despre onorariu s-a terminat.
Poate discuţia despre onorariu s-a terminat,
dar discuţia despre putere tocmai începe.
Nu-ţi pasă deloc de bani, nu-i aşa?
În acest caz particular, tot ce-mi pasă e să te ţin în şah.
Ceea ce înseamnă că, pe durata procesului,
îl vei trata pe Mike Ross ca pe un partener.
Cred că faci mişto de mine. Băiatului abia i-au dat tuleiele.
Nu-mi pasă dacă poartă încă pempărşi.
Reprezintă firma mea, ceea ce înseamnă că mă reprezintă pe mine.
- Te uiţi la el, mă vezi pe mine. - Ceri al dracului de mult.
Atunci ia-ţi pantofii de pe masă, şi ieşi pe uşă,
pentru că ăsta e cazul meu,
şi ori faci ca mine, ori n-o facem deloc.
Te iubesc.
== Sezonul 5, Episodul 3 == - REÎNNOIRI -
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == @elder_man
Louis, nu e ziua mea de naştere.
Ştiu, dar ştiu că n-ai fost prea fericită
cu poziţia în care te-am pus legat de compensarea lui Harvey,
aşa că am vrut doar să mă asigur că noi doi suntem în regulă.
De fapt, vrei să ştii adevărul? În clipa asta, nu sunt bine.
Atunci, spune-mi, te rog, ce pot face să fie bine?
Poţi începe prin a nu mă mai pune într-o astfel de poziţie.
N-o voi face.
Jack, trebuie să vorbesc cu tine.
Sigur, Louis. Ce pot face pentru tine?
Mă poţi considera ieşit din războiul tău cu Harvey.
Despre ce vorbeşti?
Spun că nu-mi place ce-am făcut,
şi, din clipa asta, nu vreau să mai am de-a face cu asta.
Mie-mi convine, Louis.
În ce mă priveşte, am câştigat războiul cu Harvey.
- Ăsta e biroul tău? - De ce-o spui aşa?
- Aşa, cum? - Cu dezgust.
Pentru că Harvey a primit mingiile de basket cu autograf
şi vinilurile de colecţie,
iar tu ai primit fotografia pantofilor unui tip.
Ar fi bine să ai grijă, sau sergentul Hulka cu degetul mare
va vedea cât de adânc ţi-l poate înfige în fund.
Despre ce dracu' vorbeşti?
"Recruţii". Doar citez din "Recruţii".
E un film. Eu şi Harvey facem asta tot timpul.
Nu ştiu ce prostie de adolescenţi ai cu el, dar eu nu fac asta.
Bine.
O să vizitez incinta.
Ne vedem jos în hol în zece minute.
Să înţeleg că lucrurile n-au mers bine cu Jessica?
Da, a fost de acord, şi tot ce-a trebuit să fac
a fost să fiu de acord să te tratez ca pe un partener.
Asta trebuie să fi durut.
N-a durut deloc. N-am spus-o serios cu ea, n-o fac nici cu tine.
Ne vedem în zece minute.
Hai mai bine să fie 15.
Am auzit că mă cauţi.
- Da, pentru că voiam să-ţi dau asta. - Ce e asta?
Indicaţii către Westchester Country Club.
De ce mi le dai?
Pentru că nu vreau să întârzii la partida de golf de la 11:30
cu Charles Barkley.
- Joc golf cu Charles Barkley? - Dacă ajungi acolo la timp, da.
Dacă nu ajungi şi începe să dea cu crosa, poate omoară pe cineva.
- Vei pierde toată chestia. - Crezi că nu ştiu ce faci?
Te pui bine cu mine pentru că brusc ţi-ai dat seama că am valoare.
Asta fac.
Dar îţi place golful şi eşti fanul lui Barkley,
şi m-am gândit că am putea folosi asta s-o luăm de la capăt.
Uite care-i problema, Harvey.
Nu-mi pasă deloc de Charles Barkley, iar ţie nu-ţi pasă deloc de mine.
Ascultă-mă. Ăsta e un gest de bunăvoinţă. Acceptă-l.
N-o să-l accept, şi o să-ţi spun de ce.
Pentru că niciodată nu m-ai tratat ca pe un egal.
M-ai tratat numai ca pe un rival.
Încerc din greu aici.
Poţi înceta să mai încerci, pentru că nu sunt interesat.
Dle Specter, jur că mi-a spus că e mare fan Charles Barkley.
Sunt sigur că a făcut-o, dar problema e că a minţit,
şi ar fi trebuit să ştii.
Indiferent ce faci, lasă deoparte.
- Am nevoie de tine. - Nu pot.
Cum adică, nu poţi? Suntem pe cale să mergem la război.
- Adică, şi eu plec la război. - Despre ce dracu' vorbeşti?
Am luat cazul contra Kelton Insurance.
Trebuie să merg să mă întâlnesc cu clientul chiar acum.
- Cine dracu' a autorizat asta? - Jessica.
- Te-ai dus la Jessica, şi nu la mine? - Nu m-am dus la nimeni, bine?
Ea a venit la mine după ce l-am luat.
Eu îţi spun că va trebui să-l amâni.
- Harvey, cazul ăsta e important. - O să-ţi spun eu ce-i important.
Am un partener din firma asta care mă atacă.
Nu ştiu când am fost de acord cu asta.
Ce dracu'? Credeam că ne vedem în hol.
Cred că glumeşti. Cazul tău e cu el?
Să fii sigur că e cu mine.
Şi avem o primă impresie de făcut.
Nu ştiu ce fel de Drept predaţi pe aici,
dar, de unde vin eu, eşti punctual.
Să mergem.
Vrei să pleci?
Pleacă.
Jessica, ce pot face pentru tine?
Ai venit la mine pentru un sfat legal.
- Acum vin eu la tine pentru unul. - Te pot taxa pentru el?
Deja o faci, doar dacă brusc
ai început să-ţi plăteşti facultatea din propriul buzunar.
Gratuit să fie.
Vreau să te uiţi peste asta,
şi să-mi spui dacă suntem expuşi.
Bine, dar ăsta nu e un contract. E un discurs.
Sunt conştientă de asta,
dar Gwen Barnes e destul de vocală,
şi nu vreau să spună ceva şi să fim daţi în judecată.
- Dr. Gwendolyn Barnes? - Ai o problemă cu ea?
Nu, absolut deloc. Cât timp am?
Stai cât vrei.
Dar asigură-te că atunci când vin după el, e gata.
- Ce cauţi aici? - Am venit să-mi cer scuze.
Nu trebuie să-ţi ceri scuze. Am sărit calul.
Soloff e un dobitoc, şi n-a fost vina ta.
Nu, ai avut dreptate. A fost vina mea.
Ce-a fost, a fost.
Dacă nu te superi, acum trebuie să mă gândesc.
Scuze, dle Specter, dar ce-a fost nu s-a terminat.
Despre ce vorbeşti?
V-am spus, vă protejez spatele.
Ce naiba e asta?
Biografia celui de-al treilea mare client al dobitocului.
- Şi? - Uitaţi-vă de unde e.
Apreciez că aţi venit până aici,
dar ultima oară când ai venit la mine,
mi-ai spus să mă ţin tare, iar asta a fost acum o săptămână.
Emma, nu înţeleg. La ce te aşteptai?
M-am aşteptat ca tu să înţelegi cum e să fii lăsat cu ochii-n soare.
Pentru că, dacă nu putem înţelege asta,
ce ne opreşte s-o luăm la fugă când lucrurile devin dure?
- Şi ce te va opri pe tine? - Ştii ce mă va opri pe mine.
Primul an... te gândeşti zilnic la el.
Îl retrăieşti.
Nu contează ce faci.
Nu ţi-l poţi scoate din cap.
Oamenii îţi spun că ăsta e planul lui Dumnezeu.
Poate au dreptate, dar asta nu te opreşte
să vrei să le dai un pumn în faţă de fiecare dată când o spun.
Apoi timpul trece...
Doi, trei ani.
Poate chiar începi să te simţi normal.
Poate începi să crezi
că poate chestia asta nu va lăsa răni pentru tot restul vieţii tale.
Dar, într-o zi,
ceva îţi reaminteşte.
Un cântec, sau un... un miros.
Şi atinge coarda aia sensibilă, şi, brusc,
e iar ziua aia în care ai primit veştile.
Deci chiar ai trecut şi tu prin aşa ceva?
Nu numai că am trecut.
E motivul pentru care am devenit avocat.
În ce priveşte de ce a durat atât,
mi-a luat ceva să lucrez la detalii.
Dar, te asigur,
aşteptarea a meritat,
pentru că, chiar aici,
e o super echipă, şi jucăm pentru tine.
În fine...
Unde semnez?
În regulă, ne-am ocupat de asta. Următorul pas?
Aranjăm o conferinţă pentru o înţelegere.
Ai gândit bine.
Vrei să spui, "ai gândit bine, partenere".
- Despre ce naiba vorbeşti? - Tu eşti cel care a spus-o singur.
Noi doi suntem super-echipa.
Adică eu sunt super vedeta. Tu eşti echipa.
Cred că, în cazul ăsta,
echipa tocmai a prins un super aruncător.
Am veşti pentru tine, echipă.
Meciul nici măcar n-a început încă.
Mike, pe bune, acolo,
vorbind de copilăria ta, n-am înţeles ca lumea înainte.
Ai avut o mână proastă,
dar te-ai ridicat strângând din dinţi,
şi respect asta.
Mersi, Robert.
- Îmi poţi spune "tată". - Pe bune?
Nu.
Ştii că vorbim despre tatăl meu, care nu mai e în viaţă?
- Da, am uitat asta. - Ai uitat asta?
Chiar baza complimentului tău?
Îţi place să tai macaroana, nu-i aşa?
Ai făcut-o rapid.
Mi-ai dat o treabă de făcut, şi am făcut-o.
Şi de ce mi l-ai lăsat pe birou, în loc să mi-l aduci direct?
Am vrut să-ţi dau şansa să arunci o privire pe el.
Şi asta are ceva de-a face cu faptul
că te-am rugat să verifici expunerea, nu să-l rescrii?
Ştiu, poate mi-am depăşit atribuţiile.
Numai că dr. Barnes e prima femeie de culoare,
şefa Chirurgiei la un mare spital din New York.
A înfruntat discriminarea la fiecare pas,
şi tot şi-a făcut treaba,
şi n-are nevoie să îndulcească limbajul ca să spună asta.
O să-i spun dr-ului Barnes că ai spus asta.
- Îmi accepţi schimbările? - I le prezint cu binecuvântarea mea.
O să vedem ce crede.
Jessica...
dacă iei vreodată un caz cu dr. Barnes,
mi-ar plăcea să fac parte din el.
Am o idee mai bună.
De ce nu vii la discurs cu mine?
Tocmai de-asta trebuie să găsim o cale
să te băgăm în consiliul de directori de la Comcast.
De pe buzele tale la urechile lui Dumnezeu.
Jack, îmi pare rău. Pot vorbi puţin cu tine?
Sunt în toiul la ceva.
Durează doar un minut. E o problemă de serviciu.
Mi-e teamă că nu e opţional.
Scuze de întrerupere.
Harvey Specter, apropo, de la Pearson Specter.
O să dureze numai o secundă.
Crezi că nu ştiu ce faci? Încerci să-mi furi clientul.
Ce te face să crezi că încerc asta?
Te rog... "Harvey Specter de la Pearson Specter."
Să-ţi spun ceva. Tipul a fost clientul meu timp de zece ani.
Nu mă părăseşte pentru unul ca tine.
- Atunci, cred că am terminat. - Ce dracu' se petrece?
Nu se petrece nimic. Eşti liber.
De fapt, o să te conduc înapoi.
Uită-te la asta.
Ăla e Charles Barkley făcând un selfie
cu clientul tău loial, care s-a întâmplat să crească
în Philadelphia când Barkley era pe val?
Poate nu-ţi pasă de Charles, dar el sigur o face.
- Nemernicule! - Scuze, Jack. Poţi repeta?
Nu te-am putut auzi din cauza afirmaţiei că-ţi iau clientul.
Atunci lasă-mă s-o spun mai tare. Asta nu s-a terminat.
Mai bine să se termine, pentru că mai ai patru clienţi
din Chicago, Boston, Los Angeles şi Houston.
Şi poate tu nu ştii cine sunt faimoşii ăştia, dar eu ştiu.
Jennifer, mulţumesc că ne primeşti aşa, din scurt.
I-ai servit clientului nostru un proces.
Totuşi, avem o ofertă pentru tine.
Cred că glumeşti.
Ne-ai chemat până aici pentru asta?
Nici la fund nu m-aş şterge cu asta.
Robert, noi n-o vedem aşa.
Şi cum o vezi mai exact, Will?
Îl vedem ca pe un cadou pentru doi vulturi
care încearcă să ciugulească ceva de pe un caz vechi.
Asta a spus fiecare avocat care are ceva de ascuns.
Şi nu schimbă faptul că clientul tău a omorât 200 de oameni.
Atunci o să-ţi spunem ce i-am spus şi ultimului avocat.
Dacă preferi procesul, vei fi îngropat în acte următorii zece ani.
Dacă ne-o spuneai ieri,
poate eram năuciţi de asta.
Dar, de atunci, noi informaţii au ieşit la lumină.
Şi care e informaţia asta?
Asta e o listă a tuturor celor care lucrează la firma mea.
Iar asta e lista tuturor oamenilor care lucrează la a mea.
Vezi tu, nu suntem nişte neica Nimeni,
cu un paralegal cu jumătate de normă, lucrând într-un mall.
Ce vrea asociatul meu să spună e că suntem două firme mari,
perfect capabile să vă snopească.
Nu-mi pasă câţi oameni lucrează la firmele voastre.
Cineva trebuie să le plătească salariile.
Şi, dacă lucraţi la cazul ăsta, atunci n-o faceţi.
Atunci nu pică bine
că avem un fond de investiţii de 20 de miliarde care plăteşte nota?
Ori adaugi nişte zerouri la oferta asta de rahat, ori ne vedem la tribunal.
Te superi dacă te întreb ceva?
Dacă e vorba de legăturile mele
să-l fac pe Stevie Wonder să cânte la nunta voastră,
deja am încercat asta.
De ce nu mi-ai spus de fondul de investiţii?
Ce contează de unde ne luăm banii?
Nu contează, cu excepţia faptului că nu mi-ai spus.
De ce te îmburici aşa?
- Le-am tras un pumn acolo. - Noi am făcut-o, sau tu?
Ce vrea să însemne asta?
Întâi îmi spui "asociat" în faţa avocatului rival,
iar acum aflu că ascunzi lucruri de mine.
Uite...
Zic şi eu. Suntem o echipă sau nu?
Te-am numit aşa acolo
pentru că vor să vadă pe cineva la conducere.
Şi, uitându-se la noi, vor crede că eu sunt.
Şi nu m-am gândit să-ţi spun despre Arcadian,
pentru că am rezolvat asta când nu erai acolo.
Ca să se ştie, am avut aceeaşi idee.
M-am dus la un fond de investiţii înainte să vin măcar la tine.
Felicitări.
Dacă te înţelegeai cu ei aşa cum m-am înţeles cu ai mei,
n-aş sta aici, dând explicaţii.
Hai să vorbim când primim veşti de la clovnii ăştia.
Şi zâmbeşte. Ai fost super tare acolo.
Jack, ce pot face pentru tine?
- Îţi poţi ţine câinele în lesă. - Pardon?
Harvey tocmai mi-a furat unul din clienţi.
- Îl vreau înapoi. - Ai vreo dovadă?
Da, a orchestrat o întâlnire de rahat cu Charles Barkley,
şi, miraculos, clientul meu trebuie să facă o schimbare.
Asta nu e o dovadă.
N-am nevoie de o dovadă. Ştiu ce dracu' a făcut.
Exact cum ştiu ce-aţi făcut tu şi Louis
ca să treceţi rezoluţia voastră cu compensarea.
Şi, dacă aveam o dovadă cu aia, nu mai aveam discuţia aia.
Am fi avut interviul tău de plecare.
O să arunci cu acuzaţii,
sau o să-l ţii pe Harvey, câinele tău, sub control?
Pentru că, dacă nu-l poţi controla,
poate n-ar trebui să fii la controlul acesti firme.
Să-l controlez? Să-ţi spun ceva, Jack.
Când l-ai atacat pe Harvey, m-ai atacat pe mine.
De-asta eu sunt cea care l-a trimis să te atace.
Şi eu tocmai am pus mai mulţi bani în buzunarele partenerilor,
ceea ce înseamnă că ar fi bine să mă asculţi când vorbesc.
Nu sunt multe ocazii în care poţi face o chestie dubioasă
să aranjezi ceva cu partenerii.
Vrei să te iei de mine? Sunt chiar aici.
Salut!
Bună!
- La ce lucrezi? - La cazul Kelton.
Voiam să te întreb...
Cum merge cu tata?
E bine.
Merge bine.
E bine.
Ştiu ce înseamnă acel "e bine".
"E bine" înseamnă că nu e bine,
şi-ţi dai seama că eu aveam dreptate, iar tu te-ai înşelat,
şi că el e o mare bătaie de cap.
Rachel, niciodată n-am spus că nu vor fi certuri.
Am spus doar că, într-un final, ne va apropia.
Ştiu, asta ai spus.
Nu încerc să creez probleme.
Încerc doar să fiu fermecătoare şi plăcută.
Mersi.
Numai că...
E important pentru mine ca tatăl tău să mă respecte.
Dacă sunt sigură de ceva,
aia e că tata te respectă.
Bine?
Harvey, aveai dreptate.
Asta e una din cele mai bune fripturi pe care am mâncat-o.
Ce-ar fi să-mi spui de ce m-ai adus aici?
Nu-şi poate scoate omul clientul la cină?
Un om poate, dar tu ai nevoie de ceva,
şi tocmai ţi-am făcut o mică favoare.
Aia n-a fost o favoare.
Am făcut poze 15 minute cu un dobitoc din Philadelphia.
- Aia n-a fost o favoare? - Aia a fost încălzirea.
Vreau să-i faci pe Magic, Bird, Hakeem, şi Michael
să facă acelaşi lucru.
Eşti un tip haios. Glumeşti, nu?
Te-am întrebat dacă glumeşti când m-ai sunat în noaptea aia?
Mi-ai cerut să semnez cu tine, şi am făcut-o.
Şi am mai spus şi că voi avea nevoie de ceva de la tine într-o zi,
şi să faci selfie-uri cu un dobitoc de fan nu-i de ajuns.
Harvey, trebuie să te calmezi cu chestia cu Soloff.
Dacă nu, în fiecare zi în care mergi la birou,
va încerca să te înjunghie în spate.
Nu sunt aici pentru sfaturi, Charles.
- Sunt aici să te fac să mă ajuţi. - Nu reunesc "Dream Team".
Se poate întâmpla, dacă faci să se întâmple.
Nu se va întâmpla.
Iar Harvey pe care-l ştiu eu nu mi-ar cere s-o facă.
Ascultă, lasă un bacşiş gras.
Oamenii cred că eu plătesc mâncarea.
Lasă deoparte ce faci. Trebuie să vorbim.
Vorbeşti cu un partener principal, şi-ţi sugerez s-o faci cu puţin respect.
Îţi arăt respect venind la tine să-l lovim pe Harvey unde-l doare.
Ţi-am spus, nu vreau să mai am de-a face cu războiul tău cu Harvey.
Deja ai ceva de-a face cu el.
Iar tu ai spus că nu-ţi pasă dacă mă retrag.
Nu-mi pasă ce-am spus.
Ai ales o parte. Nu poţi da înapoi.
În niciun caz.
N-o fac. Asta a mers prea departe, Jack.
Nu, e ceea ce-ar fi trebuit să facem de la început.
Ştii, nici măcar nu contează,
pentru că nu poţi introduce o rezoluţie ca asta,
pentru că violează regulamentele.
Atunci trebuie să faci nişte rahaturi pe sub mână,
s-o faci inviolabilă de regulamente.
Deja ţi-am spus că nu mai fac aşa ceva.
Păcat, pentru că ai făcut-o o dată.
Şi, dacă nu vrei să spun cuiva,
o vei face din nou.
Bună dimineaţa, Louis.
- Se pare că ai fost ocupată. - Da.
Asta e depoziţia lui Crenshaw, ăsta e itinerariul lui Kirsch,
- iar asta e cutia ta muzicală. - De ce-mi dai cadoul înapoi?
Pentru că a fost un cadou pe care mi l-ai dat cu promisiunea
să nu mă mai pui în poziţia aia.
- Şi n-am făcut-o. - Dar o vei face.
Şi nu-mi spune că n-o vei face, pentru că am auzit
mica ta schemă cu Jack Soloff.
Atunci, evident, m-ai auzit spunându-i să se ducă dracu'.
Nu, Louis, l-am auzit spunându-ţi
că, îţi place sau nu, eşti în războiul ăsta.
Şi apoi a ieşit pe uşă, iar tu n-ai scos o vorbă.
Jur că o să-mi ţin promisiunea. Nu-l atac pe Harvey.
Crezi că aici e vorba că-l protejez pe Harvey?
- Aici mă protejez pe mine. - Despre ce vorbeşti?
Harvey a venit la mine serile trecute
să mă facă să recunosc că ştiam ce-ai făcut.
- A venit la tine? - În casa mea.
Şi a trebuit să stau acolo şi să-mi pierd integritatea
în faţa lui pentru tine.
Dumnezeule, chiar o face.
Ce face?
După votul pentru compensaţii, eu şi Harvey ne-am certat,
şi i-am spus că tocmai îi luasem
lucrul pe care-l apreciază cel mai mult:
banii lui.
Apoi el mi-a spus că o să vină şi-o să-mi ia ce apreciez eu mai mult.
- Pe mine. - Da.
Mi-a spus că într-o zi voi veni la birou, iar tu n-ai mai fi,
şi voi ştii că el mi te-a luat.
A spus că o să mă ia?
Ascultă-mă.
Jur că nu-ţi voi mai face asta.
- Dar, te rog, nu mă părăsi. - Nu te părăsesc, Louis.
- Ai primit asta? - Sigur. Moţiune de respingere.
- Da. Ştii ce înseamnă asta, nu? - I-am băgat în corzi. Sunt speriaţi.
De-asta am programat o audiere
cu judecătoarea Hernandez pentru mâine dimineaţă.
Ea va respinge prostia asta,
şi o s-o conving să mergem direct la proces.
- Robert, asta e o idee proastă. - Despre ce vorbeşti?
Ei ne-au lovit, noi răspundem cu un croşeu.
Da, dacă mergem acum la proces, obţinem o decizie,
dar dacă mergem peste trei luni, suntem făcuţi praf.
Despre ce dracu' vorbeşti?
E o lege pe biroul guvernatorului aşteptând să fie adoptată.
Scoate capitolul cu daunele punitive.
Există un motiv pentru care încă nu l-a semnat.
AMA stă pe capul lui.
Acţionăm acum.
Contractul directorului executiv de la Kelton Insurance se termină.
Nu vrea să renegocieze
în timp ce e pe prima pagină a ziarelor,
fiind acuzat că a omorât oameni.
Ameninţarea aia duce aceşti oameni
de la 1.000 la 5.000 de dolari de persoană,
dar dacă chiar mergem la proces...
Dacă mergem la proces, s-ar putea să nu primim nimic.
Şi am terminat discuţia asta.
Acum văd cum stă treaba. Nu suntem parteneri.
Sunt doar asociatul. Tu iei deciziile.
Credeam că am fost clar cu asta din clipa în care am început.
Răspunde la această moţiune, fă moţiunea mea,
şi să fii la tribunal mâine dimineaţă,
pentru că asta se va întâmpla, fie că-ţi place sau nu.
- Ce dracu'? - Ce dracu', ce?
- Mi-ai vărsat cafeaua. - Ai dat peste mine.
Nu-mi pasă cine peste cine a dat.
Ăsta e biroul meu. Ce spui de un mic "pardon"?
Bine, Harvey. Scuză-mă.
Trimite-mi factura de la curăţătorie.
Plătesc pentru tot ce mai e pe aici.
- Donna, nu e un moment bun. - Nu-mi pasă.
Nu sunt un premiu ca să te răzbuni pe Louis.
Despre ce dracu' vorbeşti?
O să negi că i-ai spus că o să mă iei înapoi?
- Nu asta am spus. - Nu face pe avocatul cu mine,
pentru că poate n-ai spus chiar asta,
dar nu încerca să-mi spui că nu la asta te refereai.
- Donna... - Şi încă ceva.
Ce te face să crezi
că, dacă l-aş părăsi vreodată pe Louis,
m-aş întoarce vreodată la tine?
Dle Specter, ştiu că e un moment prost,
dar trebuie să vă reamintesc că...
Ştiu! Jessica vrea să mă vadă.
Donna, pot vorbi cu tine?
- Nu prea e un moment bun. - E important.
Trebuie doar să ştiu dacă Harvey
mai e în relaţii bune cu judecătoarea Hernandez.
De ce?
- Vreau să amâne o audiere. - Ştii ceva, Mike?
Dacă vrei ceva de la Harvey, va trebui să-i ceri chiar tu.
- Ai vrut să mă vezi? - Asta a fost acum 12 ore.
- Puneam nişte lucruri în ordine. - Ce lucruri în ordine?
Să mai furi din clienţii lui Jack Soloff?
- Să fiu sincer, da. - La naiba, Harvey.
Jessica, m-am dus acolo. Am încercat să fac pace.
M-a scuipat în faţă.
Am încercat din nou. Iar a făcut-o.
Iar eu am spus, "Ajunge!".
Puteai să ieşi pe uşă. Nu-i furi clienţii.
Ştii ceva? Asta nu e problema ta.
Asta e între mine şi Jack.
A fost între tine şi Jack până când a venit la mine,
şi a trebuit să te acopăr.
- M-ai acoperit? - Normal că am făcut-o.
I-am spus că atacarea lui a fost ideea mea.
Nu m-ai acoperit pe mine. Te-ai acoperit pe tine,
pentru că asta ar fi trebuit să fie ideea ta din start,
în loc să primeşti fiecare rival pe care-l avem,
în birourile noastre, pe la spatele meu.
- Despre ce dracu' vorbeşti? - Vorbesc despre Robert Zane,
iar tu l-ai adus aici fără să mă consulţi.
N-am adus nimic.
Mike Ross l-a adus pe Zane fără să întrebe,
şi a trebuit să mă prefac că sunt de acord şi cu asta.
Iar acum speri să se întâmple ce ţi-ai dorit mereu.
Când chestia asta se termină, Zane pleacă,
iar Mike iese pe uşă cu el.
Ajunge!
- Trebuie să te controlezi imediat. - Despre ce dracu' vorbeşti?
Spun că tu ai o problemă, şi n-are nimic de-a face cu mine.
Şi tocmai mi-ai arătat-o, aducând vorba
de o tâmpenie paranoică legată de Mike Ross
care pleacă cu Robert Zane.
Pentru că toate astea au început când Donna te-a părăsit,
iar acum ţi-e frică că Mike va face acelaşi lucru.
Aşa că ţine-ţi sub control problemele cu abandonul,
pentru că Jack Soloff va ataca în continuare,
şi va trebui să-l dobori.
Dle Specter,
Mike Ross vă aşteaptă în birou.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Nu acum.
Ştiu că eşti ofticat pe mine, dar am nevoie de o favoare.
- Am spus nu acum. - Harvey, ce se petrece cu tine?
N-am nimic. Am nevoie de un pahar cu apă.
Ce dracu' se petrece?
- Bine, sunt la 112. - Nu, n-o faci.
Ba da, o fac. Ai putea avea un atac de cord.
- N-am un atac de cord. - N-ai de unde să ştii.
E un atac de panică.
Urăsc să întrerup acest moment special,
dar m-am gândit că o să vrei să arunci un ochi peste asta.
Ce dracu' e asta?
Dacă-ţi aminteşti, ultima noastră propunere
a redus valoarea compensaţiilor.
Asta le şterge cu totul.
Care e problema? Nicio replică acidă?
Am citit regulamentele. Nu poţi face asta.
Acum te lupţi în locul lui?
Nu-mi pasă ce spun regulamentele. Am sprijinul lui Louis.
Deci, ori îmi dai clientul înapoi,
sau baftă să facturezi 2.500 de ore pe an ca noi ceilalţi.
Dă-i drumul şi supune propunerea la vot.
Până când se aprobă chestia asta, o să am ceilalţi patru clienţi ai tăi.
- Prostii, n-ai cum să-i ai deja. - Verifică. Sunt deja de acord.
Aprobă chestia asta, şi nu vei mai factura nimic.
N-o să scapi cu asta.
Greşit. Nu eu am început asta. Dar o voi termina.
Iar când ai spus că te-am privit numai ca pe un rival, ai greşit.
Niciodată nu m-am uitat ca la ceva.
Eşti bine?
Nu.
E adevărat ce-ai spus despre clienţii lui?
Nu, şi de-asta am nevoie să faci orice ai de făcut
să-l convingi că asta se întâmplă.
O să aranjez.
Ce cauţi aici?
- Asta e casa mea. - E şi biroul tău.
Iar intrarea în el e chiar acolo.
Acum, dacă mă scuzi, sunt în mijlocul cinei.
Am sunat să stabilim o programare. Nu m-ai sunat.
- Pentru că am avut pacienţi. - Şi eu ce dracu' sunt?
Eşti un fost pacient. Nu te-am văzut de săptămâni întregi,
care m-a ignorat când am spus că atacurile tale de panică
nu vor înceta decât când vei accepta faptul
că secretara ta nu se mai întoarce.
Am acceptat asta, şi am avut altul oricum.
De-asta sunt aici.
- Eşti aici ca să mai primeşti pastile. - Da.
Ce s-a întâmplat cu cele pe care ţi le-am dat?
- Le-am aruncat. - Prostii! Nu le-ai aruncat.
- Ţi s-au terminat. - Nu, nu le-am terminat.
Îţi spun adevărul.
Bine. Nu contează, pentru că sunt psihiatru, nu farmacie,
şi, dacă vrei ajutorul meu, vei face ca mine.
Faci programări regulate, şi te dedici să-ţi faci treaba.
Iar dacă mai apari neanuţat la mine acasă, chem poliţia.
Ai vreun moment liber peste zece minute?
Vreau să-ţi dau timp să-ţi termini cina.
Maşina e pregătită?
E jos, încălzindu-se. Ca şi tine.
Ce vrei să spui?
Am primit invitaţia, şi n-am putut să nu observ
că dr. Barnes e în program,
la fel ca tine.
Uită-te la asta, sunt.
De ce nu mi-ai spus că era discursul tău?
- Am vrut părerea ta sinceră. - Dar nu mi-ai cerut părerea.
Mi-ai cerut s-o verific pentru expunere.
Dacă am observat ceva la tine,
e că-ţi spui părerea, fie că ţi se cere sau nu.
Şi de ce contează atât de mult părerea mea pentru tine,
că ai trece prin toate astea?
Opinia ta nu contează pentru mine.
Progresul tău contează.
Ce vrei să spui?
O să mă faci s-o spun cu voce tare?
Îmi aminteşti de mine.
Şi ce trebuie să fac ca să fiu ca tine?
Ar trebui să ştii.
Mi-ai citit blestematul de discurs.
Adică ţi-am rescris blestematul de discurs. Fir-ar, am spus-o.
O să te iert,
ţinând cont de rochia aleasă.
- Ce are rochia mea? - Nu ştii.
Haide, asta chiar e special.
Vrei să ştii adevărul?
Cred că ţi-ai reprimat furia pe Donna,
ai revărsat-o asupra lui Louis,
şi, când a revenit, ai împins-o iar la loc.
- Asta-i o tâmpenie. - Termenul clinic e transferare,
şi leacul e să-ţi reverşi furia legată de Donna.
N-o să fac asta,
pentru că, chiar dacă aş face-o, Donna nu e aici.
Nu, n-am spus să ţi-o reverşi pe Donna.
O poţi revărsa pe mine.
- Asta e o prostie. - Nu, nu este.
Dacă ar fi aici în clipa asta,
care e primul lucru care-ţi vine în minte?
Bună, Donna, ce cauţi aici?
Şi dacă spun, "Sunt aici pentru tine"?
Aş spune, "N-ar trebui să fii la biroul lui Louis?"
Şi dacă eram? Cum te-ar face asta să te simţi?
M-ar face să mă simt că joaca asta e o prostie,
pentru că tu nu eşti Donna,
şi nu-mi pasă ce spune diploma ta.
N-o să trec iar prin asta doar ca să primesc alte pastile.
Poate nu sunt Donna,
dar încep să văd cum e să fii în locul ei.
Despre ce dracu' vorbeşti?
Vorbesc despre faptul că sunt o femeie
pe care ai intimidat-o să obţii ceea ce vrei.
Să te intimidez? Te plătesc.
Iar asta nu înseamnă că exist să servesc nevoilor tale.
Păi chiar ar trebui s-o faci.
Dacă ai vorbit aşa cu Donna, nu-i de mirare că te-a părăsit.
Pentru că nu plăteşti oamenii să-ţi fie loiali.
Cum îndrăzneşti?
Nu-mi pasă de bani. Niciodată nu mi-a păsat.
Nu, nu ţi-a păsat.
Au fost doar un mod de a mă face să fac ce-ţi doreşti.
Deci când viaţa ta era în joc,
şi am fost lângă tine la fiecare pas,
n-a însemnat nimic?
N-a fost la fiecare pas.
Ai şters-o în secunda în care am vrut mai mult.
Atunci te-ai decis să mă trădezi.
Cum dracu' a merge mai departe şi a mă pune pe mine pe primul loc
înseamnă să te trădez?
Pentru că te-ai dus la Louis s-o faci,
iar asta nu e a merge mai departe.
Aşa-mi înfigi un cuţit în burtă şi-l răsuceşti.
Da, Harvey, este.
Cum te simţi când ţi se întâmplă ţie?
Harvey, m-ai auzit?
Am spus, cum te simţi să ştii că
ai făcut primul pas spre redobândirea controlului?
Când cineva îţi înfige un cuţit în burtă,
simt că vreau să fac şi eu asta.
Dle Zane, dvs aţi programat audierea asta.
Am aşteptat zece minute. Nu mai aştept niciun minut.
Nu trebuie s-o faceţi, onorară instanţă.
Moţiunea mea e aici.
Ar fi bine să ajungă repede aici.
Unde dracului ai fost?
Eu stau aici cu puţa în mână, iar tu bei un suc.
A trebuit să fac ceva.
Da, păi, indiferent ce-a fost,
sper că a meritat aproape să pierdem acest caz.
Moţiune pentru judecare de urgenţă.
Credeam că asta e o audiere pentru ca moţiunea lor să fie respinsă.
Dacă aprobaţi judecarea de urgenţă,
asta va avea grijă de moţiunea lor de respingere.
Onorată Instanţă, au primit cazul ăsta acum două zile.
Se folosesc de expirarea contractului clientului nostru
pentru a încerca să ne şantajeze.
Trebuie să recunosc, dle Zane, mi-e greu să cred
că în două zile aţi aflat destul
pentru a ştii că aveţi nevoie de o judecare de urgenţă,
cu atât mai puţin să vă pese de aceşti oameni.
Onorată Instanţă, acum patru ani,
un poştaş pe nume Stanley Powell a simţit junghiuri în piept.
A crezut că nu era nimic,
dar soţia lui a insistat să meargă la spital.
Când a ajuns acolo, doctorii n-au găsit nimic rău,
dar au vrut să-l mai ţină o zi.
Din păcate, Kelton Insurance a refuzat să plătească.
Deci dl Powell a mers acasă, s-a băgat în pat,
iar o zi mai târziu era mort.
În faţa dvs, aveţi o plângere care are peste 5.000 de pagini,
care spune povestea a alte 189 de victime.
Alegeţi o pagină la întâmplare, spuneţi-mi numărul,
iar eu vă voi spune exact ce le-a făcut clientul lor.
Onorată Instanţă, chiar credeţi asta?
Pagina 627, domnul...
Lawrence Green.
Un bunic de 63 de ani,
internat la St. Vincent cu dureri de spate
şi pierdere excesivă de greutate.
A crezut că era stresul. S-a dovedit că era limfom.
Numai că n-au aflat decât când era prea târziu,
pentru că clientul lor a refuzat să plătească RMN-ul.
Aşa că, vă rog, decideţi împotriva noastră dacă trebuie,
dar nu-mi spuneţi că nu ne pasă.
Moţiunea pentru judecare de urgenţă se admite.
Selecţia juriului începe luni.
Pentru ştiinţa ta, asta făceam.
Şi a durat atâta,
pentru că mai făceam ceva pentru singura persoană
care are dreptul să mă trateze ca pe asociatul său,
dar mă tratează oricum ca pe partenerul său.
Dacă mă poţi ierta,
ce spui să-mi duc partenerul la masa de prânz?
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == @elder_man
Dle Specter...
Gretchen, indiferent ce este, poate aştepta până mâine.
Mi-e teamă că asta nu poate aştepta.
Ăsta e CV-ul tău.
Am vrut să vă explic gaura de doi ani din istoricul meu.
- Nu trebuie să faci asta. - Soţul meu a murit.
Copiii crescuseră.
N-aveam niciun scop, m-am simţit singură,
şi am început să am atacuri de panică.
Şi de ce-ar trebui să ştiu asta?
Pentru că nu le mai am.
Noapte bună, Gretchen.
Despre ce-a fost vorba?
Să-mi cunosc mai bine noua secretară.
Ai venit doar ca să te dai mare cum te-am ajutat cu Jack?
Să înţeleg că a dat înapoi.
Ca Roberto Durán contra lui Sugar Ray.
Gata.
Pe bune...
eşti bine?
Da, sunt bine. Mersi.
- Mergem să mâncăm ceva? - Sigur.
Trebuie să te avertizez, stomacul meu e încă plin
de la prânzul cu Robert Zane.
- Acum luaţi prânzul împreună? - De ce? Eşti gelos?
Nu, dar mă gândeam că lucraţi la un caz,
nu că faceţi picnic în parc.
Îţi spun eu, n-a fost niciun picnic.
Ai încercat să ţii pasul cu tipul ăla la un mănâncă câţi creveţi poţi?
Gata.
Lasă-mă câteva minute.
Trebuie să mă ocup de ceva.
Dacă-i mai ţii vreodată partea lui Jack Soloff împotriva mea,
o să te îngrop.