-Ai văzut nava spaţială din hangar? -Am găsit-o pe fundul lacului.
Aici!
Stai, spun ceva?
Întunericul, sabia, abandonatul, templul.
Aceste cuvinte va modifică sinapsele din creier.
Sunt coordonate.
Cineva omoară oameni intenţionat
şi îi transformă în emiţători.
Vă pot salva.
O fantomă nouă, oh, nu, nu, nu, nu...
Există un tip. Are o maşină a timpului.
Merge în susul şi-n josul istorei, zip, zip, zip, intră în belele.
Mai are şi
o pasiune pentru operele lui Ludwig van Beethoven.
Şi într-o zi îşi zice ''Ce rost are să ai o maşină a timpului
dacă nu îţi şi întâlneşti idolii.''
Aşa că se duce în Germania, în secolul al 18-lea.
Dar nu-l poate găsi pe Beethoven nicăieri.
Nimeni n-a auzit de el, nici măcar familia lui nu ştie
despre cine vorbeşte călătorul în timp.
Beethoven, pur şi simplu, nu există.
Nu s-a întâmplat asta, apropo. L-am întâlnit pe Beethoven. Grozav tip.
Foarte intens. Iubea skandenbergul.
Nu, acesta se numește „Paradoxul buclei cauzale”
Căutaţi pe Google.
Călătorul în timp se panichează,
nu poate suporta gândul unei lumi private de muzica lui Beethoven.
Din fericire, a luat cu el toate partiturile lui Beethoven
ca acesta să le semneze.
Aşa că acesta copiază toate concertele şi simfoniile...
... și le publică.
El devine Beethoven.
Și istoria merge mai departe de-abia atinsă.
Dar întrebarea mea e aceasta. „Cine a legat acele note între ele?”
Cine a compus de fapt Simfonia a 5-a a lui Beethoven?
Unde e Bennett? Trebuie să mergem.
Oh, încă vomită.
„Un pas mic pentru om, un mare... beahhh.”
Călătoritul în timp mai are și efectul astă.
Cumva, mă îndoiesc că Rose sau Martha sau Amy
și-au dat afară micul dejun după prima călătorie.
Pari să știi foarte multe despre mine.
Înainte lucram în spionajul militar.
Am fost dată afară pentru că am ținut un coleg atârnat peste pervaz.
De furie?
Mai e vreun motiv pentru a atârna
pe cineva peste pervaz?
În ce an suntem?
1980.
Deci, înainte de Harold Saxon. Înaintea Ministerului de război.
Înainte să explodeze luna și să iasă un liliac uriaș din ea.
Ministerul de război?
Da.
Nu contează. Presupun că o să aflu în curând.
Scuze.
Am mâncat un sandviș cu creveți. Cred că era stricat.
Nu-ți face griji. Mergem?
O secundă. Am ceva în cizmă...
E mai mare în interior, e mai mare în interior,
cum poate fi mai mare în interior, Bennett?
Ok, să mergem.
De ce am venit în Rusia?
Nu am venit. Suntem încă în Scoția.
Acesta e orașul înainte de inundație.
Tardisul ne-a adus în momentul în care a aterizat nava spațială.
Dar, aici și acum, suntem în punctul culminant al Războiului Rece.
Armata era antrenată pentru ofensiva de pe teritoriul sovietic.
Oh, ăla e pilotul?
Doamne, uită-te cât e.
Nu, ăla e corpul.
„Corpul”? Ce vrei să spui?
Asta nu e o navă spațială obișnuită.
E un dric.
Camera de suspendare a vieții e încă aici.
Și celulele de energie pentru motor.
Și nu sunt însemne pe perete.
Încă.
Salutare!
El e fantoma de pe Drum.
Extraordinar.
Și oameni, de asemenea.
Albar Prentis, director de înmormântări.
Ești de pe Tivoli, nu-i așa?
Cea mai invadată planetă din galaxie.
Capitala noastră are un panou, pe care scrie „Dacă ne ocupai,
acum erai acasă.”
Da, am avut de-a face cu voi și înainte.
-Nu pot spune că sunt un fan. -Da, noi tindem să ne facem dușmani.
Ce faci aici?
Ah, da. Bineînțeles.
Acesta..
... este Regele Pescar.
El și armata lui au invadat Trivoliul și ne-au subjugat timp de 10 ani glorioși!
Până când am fost eliberați de Arcateenians.
Dar, mulțumesc zeilor, curând după aceea i-am enervat
atât de tare, că ne-au subjugat și ei!
Primul meu extraterestru pe bune. Și e un idiot.
Și acum, în conformitate cu obiceiurile Arcateenian,
am venit să îl înmormântez pe un avanpost primitiv și sterp..
Vorbești de oraș?
Vorbește de planetă.
Deși, cu riscul de a începe un război de oferte, ai putea să mă subjugi.
Am în navă direcțiile către planeta mea
și mai multe obiecte cu care mă progonești.
Ascultă. Am venit din viitor.
Ești pe care să transmiți un fel de semnal.
Cum o faci? E vreun pix special?
Despre ce vorbești?
Tehnologia pe care o folosești, chestia care smulge sufletul
din corp și îl face să-ți repete coordonatele la nesfârșit.
Dă-mi-l acum. O să-i scot bateriile.
Nu avem nimic de genul ăla.
Chiar și aceasta aparține glorioșilor Arcateenians.
Deci cine transmite mesajul?
Înapoi în Tardis, Trebuie să vorbesc cu Clara.
Ai mai fost aici, în situații de genul asta și înainte.
Da, nu chiar ca.. Dar, da, o dată sau de două ori.
Deci ai mai avut de-a face cu oameni care sunt speriați.
Ce le spui?
Te întreb ce ar trebui să-ți spun ție.
Că o să fie bine. Că Doctorul ne va salva.
Și când zici asta, tu crezi?
Da. Da, cred.
Și acum?
Cass crede că Doctorul zice altceva fața de ceilalți.
Zice.. „Moran.. Pritchard..Ucenic”?
Nu, „Prentis.. O'Donnell...
Clara... Doctor...
Bennett.. Cass...”
E o listă cu numele noastre și când o termină, el doar
o ia de la început din nou și din nou. Asta e tot.
Cine e Prentis?
E Doctorul.
E în viață?
Pentru moment.
Doctore? Doctore, ești în regulă?
Da, sunt bine. Ascultă-mă, nava spațială e un dric.
Clara, ce e în neregulă?
A mai apărut o fantomă/
Poftim? Cine? A murit cineva?
Doctore...
tu ești.
Ești OK?
Da. Ei bine... Momentan.
Ce înseamnă asta?
Înseamnă că mor.
Nu. Nu neapărat. Putem schimba înșiruirea evenimentelor.
Ăsta nu e un posibil viitor...
... acesta e viitorul acum. S-a întâmplat deja.
Dovada e chiar acolo în fața ta.
Trebuie să mor.
Nu.
Poți schimba lucrurile.
Nu pot.
Chiar și cea mai mică schimbare, ramificațiile ar putea fi catastrofice.
Ar putea împrăștia macel
și haos prin univers ca undele pe lac.
Ah, ei bine, am trăit mult și bine.
Această regenerare e oricum un fel de eroare de redactare.
Trebuie să mă duc la un moment dat.
NU CU MINE! Mori cu oricine vine după mine.
PE MINE nu mă părăsești.
Clara, trebuie să vorbesc cu tine, numai cu tine.
Asculta-mă
Toți trebuie să ne confruntăm cu moartea.
Fie că e a noastră... sau a altcuiva.
Nu sunt încă pregătită.
Nu vreau să mă gândesc la asta, nu încă.
Nu pot schimba ce s-a întâmplat deja. Există reguli.
Încalcă-le. Și oricum, îmi ești dator.
Tu ai devenit esențial pentru mine. Tu mi-ai oferit altceva pentru care...
să exist. Și nu poți face asta...
și apoi să mori. Nu e corect.
-Clara. -Nu.
Doctore nu-mi pasă de regulile tale sau de regretul tău pentru că rămâi în viață.
Dacă mă iubești în orice fel, o să te întorci.
Doctore, ești...?
Nu-i pot salva pe Moran sau pe Pritchard.
Nu... dar cum spunei, dacă poți afla de ce se întâmplă asta,
poate îl poți opri din a mai omorî pe altcineva, ne poți salva.
Și îl poți opri din a ți se întâmpla.
O să fac ce pot, dar viitorul s-a întâmplat deja.
Tocmai ne-am întâlnit cu antreprenorul de pompe funebre și e încă în viață.
Așadar. Descrie-mi fantoma. O vezi mai bine ca mine.
Cum arăt? Vreun semn de traumă, cicatrici?
Vreun indiciu despre cum mor?
Nu, nimic.
Ești la fel ca celelalte fantome cu ochii ciudați și negri
și...
Nu. Nu, stai. Paltonul tău.
E rupt. Umărul drept.
Presupun că spun... același lucru ca ceilalți.
Nu, reciți o listă de nume. Numele noastre, în principal.
„Moran, Pritchard, 'Prentis', O'Donnell, Clara, Doctor,
Bennett, Cass.”
-Cine e Prentis? -Tipul cu față de cârtiță.
Ce-i, Clara? Ce s-a întâmplat?
Te-ai mutat înauntru. Acum ești aici, înauntru.
Ce fac?
Nimic, doar... doar stai acolo.
Nu încerc să vă omor? De ce nu încerc să vă omor?
Nu, stai, te miști, te duci înspre panoul de control.
Oh, nu.
A deschis cușca Faraday. A lăsat celelalte fantome să iasă.
-Trebuie să vorbesc cu mine. -Nu m-ai auzit?
Ai deschis cușca Faraday. Celelalte fantome au ieșit.
-N-ar trebui să ne ascundem? -Imediat. Trebuie să vorbesc cu fantoma mea.
OK, Doctore, ești gata.
Doctore. Ce omoare. Am fost mereu un mare admirator.
Chiar e o placere. În sfârșit cineva cu care se merită să vorbești.
Deci, pentru început, de ce ești aici?
Clara, Clara, ce se întâmplă?
Ăăă..
Ăă.. te-ai oprit.
Oh, nu, stai, ai pornit din nou.
Mesajul lui s-a schimbat, spune ceva diferit.
Spune...
-Ce?! -Ce?!
Ce?!
Spune... „Camera se va deschide la noapte.”
Clara, fantomele au ieșit, duceți-vă șa cușca Faraday.
Nu vor putea să vă prindă acolo.
Oh, e o problemă.
Problemă? Ce problemă? Pentru că tot restul mergea ca pe roate...
Semnalul telefonului nu va ține acolo Ce va trebuie să faci...
Clara, lasă telefonul afară
și o să-l poți vedea prin hublou,
iar atunci când vezi sunând, dacă e sigur afară, ieși și răspunde.
-OK. Cât timp vom...? -Clara, ascultă-mă.
Nu lăsa telefonul din vedere.
Trebuie să pot să dau de tine, trebuie să știu tot ce face fantoma mea.
Înțelegi? O să mă întorc după tine. Jur.
Haideți.
Oh, stai puțin. Nu și tu, O'Donnell.
-De ce nu? -Cineva trebuie să rămână aici.
Dacă sună Clara?
Ultimul tip care mi-a zis așa ceva
a fost atârnat peste pervaz.
Poate că Doctorul are dreptate, poate e mai bine să rămâi aici.
Nu se va întâmpla. Pe bune, voi m-ați întâlnit?
Prentis.
Prentis!
Presupun că acel cadavru nu era atât de mort până la urmă.
Și acum avem și scrisul.
Regele Pescar l-a făcut.
Viitorul încă se apropie.
A dus camera de suspendare a vieții la biserică.
Ce-a fost asta?
Trebuie să ne întoarcem la Tardis. Acum.
Ne-a blocat.
Să ne despărțim.
Du-te, Bennett.
Nu, Bennett! Stai!
De ce ai venit? Nu trebuia să vii. Nu asculți niciodată, mă înnebunește.
Ca să am grijă de tine, idiotule.
Așa că, nu muri.
Cine e următorul pe listă?
Lista pe care o recita fantoma ta,
aia e ordinea în care mor oamenii, nu?
Eu abia acum am realizat asta.
Dar tu știai de la început, nu-i așa?
Moran, Pritchard, Prentis, O'Donnell.
Am crezut că, poate pentru că fantoma ei nu era în viitor,
cum era a lui Prentis, am crezut că poate...
... poate că nu avea să se întâmple, poate că avea o șansă.
Da, dar, totuși, nu ai încercat prea tare să o oprești, nu?
A fost aproape ca și când ai vrut să-ți testezi teoria.
Deci, cine e următorul?
-Clara. -Da.
Da. Doar că acum o să faci ceva în privința asta, nu-i așa?
Pentru că se apropie de tine.
O să schimbi istoria ca să
te salvezi, dar nu ca să o salvezi pe O'Donnell. Pe ea nu ai salva-o.
Nu e vorba de salvarea mea. Sunt un mort pe două picioare.
Schimb istoria ca să o salvez pe Clara.
O'Donnell e moartă.
Oh, nu. Nu, nu, nu, nu, să nu îndrăznești.. să nu îndrăznești..
O zi mare pentru tine. Călătorești în timp.. de două ori!
Serios? Unde mergem?
În afara hărții!
Dincolo de cartea cu reguli. Și dacă nu mor, dacă refuz?
O să mă întorc pe bază și o să o salvez pe Clara pentru că
asta fac eu și nu văd pe nimeni care m-ar putea împiedica.
De ce suntem încă aici?
Nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Ce?
Am mers cu jumătate de oră în urmă. Sunt blocat în linia mea temporală.
Tardisul nu mă lasă să plec.
Ce facem?
Acum trebuie să ne ascundem vederii, până cât ne ajunge timpul din urmă.
-Unde e Bennett? Trebuie să mergem. - Oh, încă vomită.
Prentis. Trăiește.
-Nu, doar nu a murit încă. Și nu îi spunem asta.
Da, dar e chiar acolo, putem să..
Orice ai vrea să zici, nu, nu putem.
Salvează-l și o să vrei să o salvezi și pe O'Donnell.
Nu poți păcăli timpul, tocmai am încercat eu.
Nu poți să te întorci pur și simplu și să tai tragedia de la rădăcină.
Pentru că te trezești vorbind cu cineva pe care tocmai l-ai văzut mort.
Pentru că atunci chiar vezi fantome.
Nu îi spunem. Înțelegi? Nimic.
Nu avem dreptul ăsta.
Albar Prentis, director de înmormântări.
Ești de pe Trivoli, nu-i așa?
Cea mai invadată planetă din galaxie!
Capitala noastră are un panou, pe care scrie „Dacă ne ocupai,
-acum erai acasă.” -Da, am mai avut de-a face cu voi.
Nu pot spune că sunt un fan.
Da, noi tindem să ne facem dușmani!
-Ce cauți aici? -A, da. Bineînțeles.
Întunericul. Sabia. Abandonatul. Templul.
Când am aflat ce spuneau fantomele,
nu am fost surprinși pentru că aceste cuvinte erau deja în noi.
Dar tu ai fost, nu-i așa?
Nu știai care o să fie cuvintele.
Nu, nu știam. De unde știi?
Cine a fost singura persoană care nu a văzut scrisul din nava spațială?
Eu. Cass nu a vrut să mă lase să intru.
De aia nu te-au rănit fantomele, atunci când au avut ocazia.
Mesajul nu e în interiorul tău.
Da, presupun că are logică.
Deci poți să aduci telefonul înapoi.
Poftim?!
Spune că ar trebui să mă duc și să aduc telefonul înapoi.
Nu.
Ascultă, ascultă. Am nevoie...
Noi, noi avem nevoie să putem să-l contactăm pe Doctor,
iar tu ești singurul care poate face asta.
OK.
Nu, are dreptate. Niciuna dintre voi nu poate să-l recupereze.
-Ce? Ce-i? Ce a spus? -Nu contează.
Te rog.
Mi-a spus să te întreb dacă faptul că ai călătorit cu Doctorul
te-a schimbat
sau dacă ai fost mereu fericită să-i pui pe alții în primejdie.
M-a învățat să fac ceea ce trebuie făcut.
Ar trebui să pleci.
Am nevoie de mai mult timp, e prea devreme.
Nu am salvat-o încă.
Tic-tac, tic-tac, tic-tac, tic-tac, tic-tac.
Nu am altă variantă acum, trebuie să-l confrunt pe Regele Pescar.
Tu, înapoi în Tardis.
Uite, o să fie bine, promit.
OK. Nu am nevoie de cineva să-mi traducă asta.
Acum sunt pregătit.
Am venit din viitor.
Am văzut ce haos produci, ce măcel.
Spune-mi ce ai văzut.
-Fantome. -Fantome? -Suflete smulse din morți.
-Repetând direcții către acest loc, la nesfârșit.
Câte fantome creez? Câte?
Patru de care știu. Poate cinci, până acum.
Poate mai multe de când am plecat.
Fantomele mele vor crea mai multe fantome.
Suficiente să aducă o flotă.
Suficiente să mă trezească din somn.
Ce se va întâmpla când o să vină flota?
Vom seca oceanele și îi vom înlănțui pe oameni.
Această lume e protejată de mine.
Da.
Un om,
pierdut în timp.
Închiderea ușii în caz de urgență.
Semințele distrugerii lor sunt deja semănate. Vor muri.
Mesajul va fi transmis.
Poporul meu va veni și tu nu vei face nimic pentru a-l împiedica..
.. Lord al Timpului.
Hei, nu, nu, nu, nu. Cass!
Stai, ce faci?
Uite, Lunn o să fie bine, promit.
Trebuie să rămânem aici.
Cunosc privirea asta. Eu FAC fața asta.
Ok, bine. Dar rămânem împreună.
Lorzi ai Timpului. Curatori lași, inutili,
care își aduc brusc aminte că au dinți
și devin cea mai războinică rasă din galaxie.
Dar tu, TU!
Tu ești curios.
Și tu ai văzut cuvintele.
Le aud ticăind în interiorul tău.
Dar ești încă blocat în istoria ta.
Încă protejezi servil timpul.
Preferând să mori, decât să schimbi vreun cuvânt din viitor.
Lunn.
Oh, Cass.
Cass.
Idioată. Sunt o idioată.
O să fii un semnal puternic.
Câte fantome pot crea din tine?
Știi, ai multe în comun cu Tivoleanii,
amândoi ați face orice să supraviețuiți.
Ei s-ar preda oricui.
Tu ai fura sufletele altora
și le-ai transforma în proiecții electromagnetice.
Acea voință de a dăinui..
... acel refuz.. de a te opri vreodată.
E extraordinar.
Și mă face să mă gândesc, pentru că știi ce, dacă tot ce
trebuie să fac e să modific un pic viitorul, ce mă oprește?
Oh, da, da, da, da, reacția în lanț.
Poate că va însemna că universul va fi condus de pisici sau așa ceva,
în viitor.
Dar, după cum văd eu,
chiar și un viitor îngrozitor e mai bun decât unul inexistent.
Le-ai furat acelor oameni morțile.
I-ai transformat în nimic mai mult decât un mesaj dintr-o sticlă.
Ai profanat ceva mai important decât timpul.
Ai încălcat regulile vieții și ale morții.
Așa că îndrept lucrurile.
Aici, acum,
povestea ta se încheie.
Oh, aici erai..
Nu poți face nimic.
Am făcut deja.
Cuvintele au dispărut. Am scăpat de ele.
Viitorul pe care l-am văzut, nimic din el nu se va mai întâmpla acum.
Mesajul nu-mi va mai contamina prietenii, nimeni nu va muri,
nimeni nu vine să te salveze.
Asta e chestia când știi că vei muri.
Nu mai ai nimic de pierdut.
Nu, nu, trebuie să plecați de aici.
Fantomele m-au încuiat aici. E o capcană.
Haideți! Cușca Faraday, acum!
Lordul Timpului... a mințit.
Acesta este protocolul de securitate 712. Circuitul eșalon a fost activat.
Vă rugăm să împachetați orice bagaj de mână și să vă pregătiți de plecare.
Inapoi, dă-te înapoi.
Nu mă săruta. Respirație de dimineață.
Doctore?
Urmați-mă!
Ce e zgomotul ăla?
E chemarea Regelui Pescar. Chemarea stăpânului lor.
Unde merg?
Deci ce a fost fantoma ta?
O hologramă.
Ca cea pe care am făcut-o după tine pentru a ademeni fantomele în cușcă.
Cu un pic de inteligență artificială
și câteva fraze preînregistrate.
Uh..
Toate transmise din ochelarii sonici.
Imediat ce m-ai adus la bord în camera aceea, s-a conectat
la Wi-Fi-ul bazei si, uite așa, te-ai ales cu un Doctor fantomă.
De ce ies numai noaptea?
Sunt proiecții electromagnetice
care erau nesincronizate cu regimul de zi la bazei.
Așa.
Gata. Am șters amintirea scrisului.
Deși s-ar putea să fi pierdut și alte câteva amintiri.
Oameni de la fost ta școală,
adrese anterioare sau cum să bei lichide
Am terminat și cu voi doi. Unde e Bennett?
Ce se va întâmpla cu ei?
UNIT-ul va lua cușca Faraday
cu tot cu ei înauntru.
Apoi, dricul-spațial va fi distrus,
ca scrisul să nu mai infecteze pe nimeni.
Eu ce fac acum?
Nu înțeleg.
Eu da.
Mergi mai departe. Trebuie să faci asta.
Crede-mă, e o lume întreagă acolo, afară,
o galaxie, o viață.
Ce ar fi vrut O'Donnell?
Trebuie să șterg acel mesaj din mintea ta,
dar e în regulă, o s-o fac mai încolo.
Lunn. Îi traduci ceva lui Cass pentru mine?
Desigur.
-Spune-i că ești îndrăgostit de ea și că așa ai fost mereu. -Ce?
Spune-i că nu are rost să pierdeți timpul pentru că se întâmplă lucruri,
iar apoi e prea târziu.
Spune-i că-mi doresc ca cineva să-mi fi dat și mie sfatul ăsta.
Oh, Doamne.
Doar spuneam ce a zis el, te rog, nu te simți..
Ce va face UNIT-ul cu fantomele?
Va duce cușca în spațiu, departe de câmpul magnetic al Pământului.
Cu nimic care să le mențină, în final, fantomele vor dispărea.
Uite ce nu înțeleg eu.
Ai schimbat, totuși, viitorul.
L-ai împiedicat pe Regele Pescar se se întoarcă.
Regele Pescar era deja mort de 150 de ani
dinainte ca noi să ajungem măcar aici.
Dar atunci când m-am întors în timp, am devenit o parte a evenimentelor.
Dar uite care e chestia.
Mesajul pe care fantoma mea l-a spus nu era pentru tine, ci, pentru mine.
Lista aceea. Toți care urmau după tine erau la întâmplare, dar tu,
fiind următorul nume, asta m-a făcut să îl confrunt pe Regele Pescar.
Și când ai zis că se va deschide camera?
Îmi spuneam mie să intru în ea și pentru ce dată să-i setez deschiderea.
Inteligent.
Doar că nu de asta le-am zis.
Ce vrei să zici?
Mi-am programat fantoma să le zică
pentru că asta a zis fantoma mea.
Și singurul motiv pentru care mi-am creat fantoma-hologramă la început
e pentru că am văzut-o aici.
Desfășuram povestea de la capăt spre început.
OK, asta tot e destul de inteligent.
Nu înțelegi.
Când am avut prima dată ideile alea, Clara?
Ei bine, trebuie să fi fost..
-Wow. -Exact.
Cine a compus Simfonia a 5-a a lui Beethoven?
-Doctore, ajut-mă! -Da, tu ești următorul lucru pe listă.
Suntem Vikingi!
Lupți sau mori.
-Se numesc Mire. -Vei implora pentru milă.
-Cea mai mortală rasă de războinici? -Una dintre ele, da, de ce?
Satul le-a declarat război.
O să fie un război și uite niște știri.
-O să-l câștigăm de nu se vede. -De ce ești aici?
Eu sunt Doctorul, iar eu salvez oameni.