Trebuie să-mi găsesc familia. Familia adevărată.
Hils!
Avem un nume.
- Ce-i Maggie cu tine? - E bunica mea.
Îţi spun tot ce ştiu despre Tenebrae dacă-mi spui exact cine eşti.
Tenebrae e o armată de monştrii.
Vom fi cu toţii zei când deschizi acel vas.
Tammy, opreşte-te! Haide.
Asta-i o proprietate privată!
Scuze. N-am vrut să deranjez pe nimeni.
Atunci pleacă... acum.
Căutam doar un templu roman.
E pe unele din hărţile medievale şi eu...
Nu pot să-l găsesc. Nu ştii cumva unde e?
Fugi!
E o cărare. Înseamnă că am voie pe aici.
- Nu-mi poţi ordona. - Fugi sau mori!
Bun.
Tammy!
Jekyll and Hyde - S01E05 "Câinele Negru"
= Thanks to stubbie = = www.addic7ed.com =
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta Facebook.com/RichardNastaRO
A fost o luptă aici. Au murit oameni.
Au făcut totul lună şi bec. Fără dovezi.
Încă eşti de părere că n-ar trebui să implicăm poliţia?
S-a întâmplat ceva aici urât aici noaptea trecută, Max.
N-a fost doar Tenebrae. Nu sunt singurii implicaţi.
Cineva l-a împuşcat pe Dance.
Cineva a curăţat acest loc.
Nu ştim în cine să avem încredere.
Vom căuta singuri răspunsurile. O vom face singuri.
Înainte să mai găsim alţi oameni răniţi.
Haide. Să mergem să vorbim cu bunică-mea.
Nu m-am simţit atât de vie de ani de zile.
Orice mi-ai dat, mi-a adus tinereţea înapoi.
Se joacă cu lucruri ce nu le înţelege.
La fel ca bunicul său.
A crezut că drogurile l-au făcut să se schimbe.
Acel Hyde a fost în sticlă.
- Dar s-a înşelat. - Dacă nu în sticlă, atunci unde?
E în sânge.
Henry s-a născut cu el. A fost mereu în el.
Avea nevoie de ceva să-l scoată la suprafaţă.
Şi dl Danvers ştia ce-a fost.
Cum de-a ajuns un politician să fie implicat în toate astea?
Ţi-am spus, Max. Sunt forţe mai mari în joc.
Aşa a crezut şi tatăl tău.
Ultima oară când l-am văzut a fost în timpul războiului.
Mi-a spus că vor încerca să mă găsească.
Max te-a găsit.
Poate că ar putea găsi şi alţi membrii ai familiei.
N-am putut să găsesc alte persoane apropiate familiei.
Şi m-am uitat, crede-mă. Hils, ai arborele genealogic acolo?
Familia ta s-a numit de fapt Jezequiel.
Mulţumesc. Dar uite.
Aici, la începutul secolului, familia s-a divizat.
Voi Jekyll aţi mers într-o parte şi Jezequiels au continuat aici.
Eşti singurul Jekyll în viaţă, dar...
Renata, Gideon şi Brant Jezequiel.
Încă sunt în viaţă.
Cred c-ar trebui să le facem o vizită. Nu crezi?
Lily, am spus nişte lucruri groaznice despre mama ta
pentru care îmi pare foarte rău.
Sper ca acest lucru să nu ne despartă. Eşti portul meu într-o furtună.
Fiind înconjurată de apă, fără dubii.
E isteţ cum foloseşti scuzele să înrăutăţeşti lucrurile.
Da, ştiu.
Cred c-am văzut un câine lăsând un cadou în urma lui.
Am fost tentat să calc în el.
Ştiu că nu m-ai minţii niciodată, Lily.
Promit că nici eu nu te voi minţii.
- Cat de galant. - Te rog, Lily.
- Vreau să fim împreună. - Spuse el, chiar înainte de plecare.
- Unde mergi? - O problemă familială.
Nu ştiam că mai ai familie.
Chestii legale şi plictisitoare pentru moştenirea mea.
La revedere.
Robert?
Poftim. Ar trebui să fie mai în siguranţă, cred.
Crezi?
L-am filtrat de 12 ori. Nu pot de mai mult.
E o geantă de burete în valiza maro.
Sacou, pălărie şi pantofi de schimb în valiza roşie.
Haide. Ajută-mă să le pun în Humber.
De fapt, mă gândeam să mergem cu maşina asta.
- Pe bune? Eşti sigur? - Da. De ce nu?
Va fi amuzant. Vom trăi puţin la extrem.
- Lasă-le acolo, Robert. - Ştii că merge peste 30 de km.
Ştiu foarte bine, mulţumesc.
Hils... e foarte importat să nu spui nimănui unde mergem.
Promit. Nu-l băga-n bucluc, da?
Hils!
- Nu primesc şi eu o îmbrăţişare? - Cum să nu.
Păstrează distanţa.
Haide! Să mergem!
Îţi aminteşti ce-a spus Hils despre 30 de km?
E drum cu denivelări. Eşti doar sensibil.
Ce zici să te bucuri de viaţă măcar o dată?
Ştii, tatăl meu, ani de zile a fost sensibil, sec şi de modă veche.
Apoi, dintr-odată, s-a decis să îmbrăţişeze viaţa.
S-o îmbrăţişeze pe mama, de aia sunt aici.
- Ce l-a schimbat? - Bunicul tău.
Când... s-a sinucis, cred că l-a afectat.
L-a făcut să profite de moment.
Dar tu, Max? E vreo femeie în viaţa ta?
- Multe, mulţumesc. - Nu. Mă refeream la cineva special.
Haide. Profită de moment.
Acolo!
- Cum e? - Mult mai bine.
Un bun venit călduros.
- Închidem. - Ce? În mijlocul zilei?
Dle, încercăm să ajungem la Manor House, dar nu găsim drumul.
Nu există unul.
Cel puţin nu unul cu care să puteţi merge cu maşina voastră.
Pentru ce vreţi să mergeţi acolo?
Am o întâlnire de familie cu Gideon Jezequiel.
Dl Jezequiel a murit acum un an. Acolo-i doar văduva lui.
Poate ar trebui să sunăm prima oară.
Nu au telefon acolo.
Ascultaţi...
Se va întuneca curând.
Cel mai bine e să vă întoarceţi pe unde aţi venit.
E vreo problemă?
Ce-i asta?
Nu vrem să păţiţi nimic.
Aţi putea sta aici, dacă doriţi.
Ceva omoară animalele?
Văd că barul tău e numit Câinele Negru.
Legenda circulă prin părţile astea.
Îi spunem Bătrânul Lup.
Poveste e că, dacă-l vezi, nu mai trăieşti mult.
Vreau să ajung la acea casă.
Există o cărare.
Dar posibil să nu fie în siguranţă.
Atunci...
Nu te superi dacă împrumutăm asta.
A fost culmea, nu-i aşa?
Cred că toţi cei ce trec pe acolo primesc acelaşi tratament.
"Nu-i bine să fii afară noaptea. De ce nu staţi în camerele noastre?"
De fapt, e isteţ.
Probabil un miel a fost muşcat de o vulpe
şi-a reuşit să-l numească ogarul iadului.
Foarte bine.
Tatăl meu l-a găsit. Acum mulţi ani.
Max, aici...
Cred că ne apropiem.
Cred că acest loc e strămoşesc.
Familia Jezequiel au locuit aici de pe vremea Evului Mediu.
Numele vine cu casa.
În ce s-a băgat săracul Gideon.
În ce altceva s-a mai implicat?
Ce e?
Ce-i aia?
Orice-ar fi făcut asta, a muşcat prin os.
Încă eşti de părere că-i doar o poveste?
Există monştrii, Max.
Ştii asta.
I-ai văzut.
Aşteaptă-mă.
E drăguţ. Aş putea locui aici.
Banii conduc în familia ta, nu-i aşa, Robert?
În a mea nu.
- Eşti bine? - Da.
Renata Jezequiel?
Bună seara. Scuze că apar neanunţat.
- Satul e în direcţia aia. - Nu, nu suntem pierduţi.
Numele meu e Robert Jekyll.
Cred că eşti rudă cu mine.
Mă îndoiesc.
O rudă foarte îndepărtată.
Ce doreşti?
Încerc să-mi caut rudele şi cred că tu eşti una dintre ele.
Nu te pot ajuta.
Te rog.
O rudă?
Ai face bine să intri.
Drăguţ din partea ta.
Dacă eşti rudă cu mine, măcar atât pot face.
Ăla-i Brant, fiul meu.
Asta-i camera lui.
- Nu se supără? - E în Cambridge până la vară.
Ai o casă drăguţă.
Te las să te stabileşti.
Asta da întorsătură.
Paturi mai bune ca la bar. Şi compania e drăguţă.
S-a întâmplat ceva, Max.
În momentul când am atins-o, s-a răzgândit.
- Şi? - A fost...
Nu ştiu. Un fel de sclipire.
Cred că s-a uitat mai bine la mine şi-a ştiut că-s un bărbat serios.
- I-ai văzut picioarele? - Ce?
Nu ştiu ce înseamnă asta.
Când i-am atins mâna, am simţit această... energie.
Dacă minte... dacă a venit să ne ameninţe...
Ştiu ce am de făcut.
Te iubesc.
Îmi pare foarte rău.
Max?
Renata?
E cineva acolo?
- Bună dimineaţa. - Eşti matinal...
pentru un orăşean.
Nu-ţi este frig fără papuci?
E un obicei învăţat de când eram fată.
Îmi place.
Mă simt conectată cu pământul.
- Probabil crezi că-i o prostie. - Nu.
"Conectată" sună chiar drăguţ.
Acest loc e drăguţ.
Suntem aici de secole.
Însă acum e diferit.
Cred că-i plăcut.
E demodată. Nu-i în forma cea mai bună.
Eu sunt demodat şi nu-s în forma cea mai bună, şi tot bine o duc.
Cred că-i dificil, având grijă de acest loc de una singură.
Am auzit că soţul tău a murit.
- Îmi pară foarte rău. - Mulţumesc.
Te superi dacă întreb ce s-a întâmplat?
A avut un accident umblând prin pădure iarna trecută.
A alunecat şi şi-a rupt piciorul.
A nins în acea noapte şi i-a acoperit urmele.
A murit până să ajungem la el datorită expunerii.
- Îmi pare foarte rău. - Max!
- Ce? - Trebuie să mergem.
Scuză-mă.
E vreo problemă?
Aveam o discuţie plăcută cu Renata.
- Ce te-a apucat? - N-am deloc încredere în ea.
- Ce? De ce nu? - Ceva nu-i bine, Max.
Poftim. Am găsit asta.
A spus că fiul ei Brant e la Cambridge. Nu-i. Lipseşte.
E un teanc de scrisori de la facultate
ce spun că dacă nu se întoarce, o să dea locul altei persoane.
Renata a părăsit casa. Ştiai asta? A fost plecată toată noaptea.
- O femeie singură în pădure, desculţă. - A trecut prin multe.
Poate ar trebui s-o întrebăm direct, în log să o bârfim.
- Chiar nu simţi că-i ceva putred? - Nu ştiu.
A ascuns totuşi ceva de mine în bibliotecă. O carte.
Poate nu-i nimic.
- Max, eşti bine? - Absolut.
Hai să obţinem răspunsuri.
Max, e în regulă.
Dar...
Ţi-am adus toiagul înapoi.
Mulţumesc.
Spune-ne despre câine.
E ceva acolo.
Obişnuiam să fiu ca tine, când am venit prima oară aici.
Crezi că-i o glumă.
Barul numit Câinele Negru.
Povestea Bătrânului Lup cutreieră pădurile.
Dar e acolo, şi toată lumea ştie asta.
Nu vorbesc despre asta. Se uită în altă direcţie.
Nopţile stau în casă şi se închid.
Şi cred c-a fost aşa de secole.
E un secret aici în Long Barrow.
Şi Bătrânul Lup îl păzeşte.
De oi?
Uite.
Aici şi aici.
N-au fost niciodată găsiţi.
"Istoric local... Willard Neysmith..."
E de săptămâna trecută.
Poftim. Sună la facultatea lui Brant.
Află dacă chiuleşte, sau dacă a dispărut ca aceşti oameni.
E familia Jezequiel. Gideon n-a fost unul din ei.
L-au îngropat în secret.
Au o veche capelă sus pe deal.
- Dar dacă-l exhumezi... - A murit de expunere.
Sunt zvonuri.
Am crezut că i-au găsit corpul în pădure.
Nu.
I-au găsit corpul în capelă, sfâşiat.
N-am vorbit cu tutorele său, dar Brant lipseşte.
Nu-mi place asta, Max. Unde a mers Renata aseară?
De ce nu i-a fost teamă de Câinele Negru?
Bătrânul Lup, câinele iadului?
Nu crezi că-i real?
E destul de real încât să omoare soţul Renatei.
Şi poate şi pe fiul ei.
Proprietarul a spus că Gideon a fost îngropat aici,
dar toate aceste morminte sunt vechi.
Robert.
Edmund Jezequiel.
E ceva aici.
Sunt nişte iniţiale.
W-N.
Willard Neysmith.
Istoricul ce-a dispărut?
Ce căuta aici?
De ce-a venit până aici pentru o capelă familială mică?
Robert, am auzit ceva.
Nu-ţi face griji, e doar câinele iadului.
Ştiam eu.
Ai minţit de la început.
Ştiu ce doriţi şi nu o s-o aveţi.
Şi ce-ar fi aia mai exact?
Cum îndrăzneşti să spui că eşti familia mea?
Crezi că nu ştiu ce eşti?
Ce sunt?
Ştii că am puterea să te distrug.
- Proprietarul mi-a spus... - Pleacă!
Ce ascunzi?
Robert, haide.
Renata, îţi promit. N-am venit aici să cauzăm probleme.
- Lasă-mă să vorbesc cu el. - Prea târziu pentru asta. Fugi!
Dacă eşti foarte norocos, vei scăpa cu viaţă.
Da.
Sigur. Am priceput.
Da. Le voi spune.
Mulţumesc.
Sigur e o mişcare isteaţă? Ne-a spus să plecăm.
Trebuie să vedem ce-i în cartea ce-a ascuns-o de tine.
- Unde-i? - Sub masă.
- Aici. - Robert, pentru Dumnezeu.
Doamne Dumnezeule!
Albumul familiei mele are poze cu mine pe plaja Isle of Wight.
Recunoşti asta?
- E casa. - Da.
"Sir Ulrich Jezequiel şi ogarul său loial."
Se pare că monştrii şi creaturile au fost mereu printre noi.
Şi când vin aici... Câinele Negru le întâmpină.
- De ce-ţi aminteşte asta? - De căpitanul Dance.
Dar e imposibil. Cartea-i veche de sute de ani.
De ce crezi c-a ascuns-o?
E una de-a lor.
E Tenebrae. Ea e Câinele Negru.
Doamne Dumnezeule!
A venit aici să ne găsească. Tutorele lui Brant
a fost îngrijorat de siguranţa băiatului.
A vrut să vorbească cu noi despre mama sa.
Eşti bine?
Nu chiar, nu.
- Mergem înăuntru? - De ce nu?
Familia Jekyll s-a terminat cu Hyde.
Familia Jezequiel cu Câinele Negru. Dar e acelaşi lucru. Metamorfoză.
- Spui că Renata e metamorf? - Da.
Maggie avea dreptate. E în sânge.
Chiar crezi că şi-a omorât soţul? Şi fiul?
N-am control asupra lui Hyde. Domnul ştie ce face când se schimbă.
Ce s-a auzit?
Robert, sigur vrei să faci asta?
Dacă avem nevoie de monstrul tău înainte de lăsarea nopţii?
Maică Precistă!
Max...
- Nu poate intra. - Eşti sigur?
Max, vorbeşte cu mine. Spune-mi. De ce n-ai avut niciodată o iubită?
- Poftim? - Vorbeşte cu mine, distrage-mi atenţia.
Am văzut felul cum eşti cu Renata. Cu siguranţă ai pe cineva în suflet.
De obicei nu vorbesc despre asta, dar... ceva nu-i bine cu inima mea.
Am moştenit boala. Ca tine de altfel.
Doctorii spun că pot muri oricând.
Dar au spus asta de ani de zile. Aşa că nu mă opresc din a mă distra.
Dar prefer să nu mă complic, să nu mă îndrăgostesc.
Nu pot promite cuiva că voi fi acolo.
Pentru că nu o să mă pot ţine de ea.
Mai bine nu mă complic. Mereu m-am simţit bine aşa.
- Haide. - Ce? Pe acolo?
Niciunul din noi n-a moştenit lucruri bune, nu-i aşa?
Să ştii. Prefer să am o colecţie de timbre. Tu nu?
Am trăit ca un invalid toţi aceşti ani, până te-am întâlnit pe tine.
Se pare că-i distractiv să trăieşti la marginea prăpastiei.
Adevărul e că niciodată nu m-am simţit atât de viu.
- S-a oprit. - Aşteaptă.
Unde-i?
Trebuia să plecaţi când v-am oferit ocazia!
Îmi pare foarte rău.
- A fost lucrul corect? - Nu-ţi face griji.
Dacă-i ca mine, va reveni la normal imediat.
De asta-mi fac griji. Ce facem acum?
Nu încerca să te mişti. Prefer să nu te lovesc din nou.
Dar o voi face dacă trebuie.
Tu eşti Câinele Negru.
E moştenită-n familie.
De-a lungul anilor.
De-a lungul secolelor.
Fie că vrei fie că nu.
Ai grijă la câine!
Realizezi că m-aş putea schimba acum.
O vei face?
Nu vreau să te rănesc.
Nici eu nu vreau să te rănesc.
Îmi pare rău pentru toate astea.
Vorbesc serios.
Te plac.
Foarte mult.
Nu-i chiar momentul oportun, realizez asta, dar te plac.
De când te-am văzut, şi...
- Dumnezeule! E mai greu decât am crezut. - Max...
Nu, scuze.
Doar că...
N-am antrenament la faze de genul.
Eşti un om bun, Max, dar nu înţelegi.
Ceea ce-mi ceri, e imposibil.
N-am putea fi împreună. Nu-i în siguranţă aici.
Pentru ce-a păţit soţul tău?
Ai omorât oameni. Ştiu asta. Dar nu cred c-a fost vina ta.
- Nu te condamn. - Max, nu. Opreşte-te.
Nu te poţi abţine când eşti schimbată.
Max, nu l-am omorât pe Gideon! N-am omorât pe nimeni!
N-am fost eu.
E Brant.
E fiul meu.
Nu te cred. Am văzut cum eşti.
Omor oi pentru el. Omor animale şi i le aduc.
- Încerc să-l ţin hrănit să nu... - Vâneze oamenii?
E fiul meu.
Ce-ar trebui să fac?
A prins gustul şi acum lasă bestia să-l controleze.
Ar trebui să fim gardieni.
Ar trebui să protejăm acest loc împotriva monştrilor.
Dar el omoară de distracţie, nu din datorie.
Gideon... a încercat să-l oprească.
Ţi-a omorât soţul. Şi-a omorât tatăl.
Am văzut faţa marelui zeu Pan.
Câinele Negru nu le urează bun venit. Îi ţine departe.
Ce păzeşti? După ce se întorc?
E o sabie ascunsă în capelă.
O armă de-a lupta împotriva întunericului.
O ţinem în siguranţă până la momentul oportun.
Ăsta-i jurământul nostru. Asta trebuie să facem noi.
- Robert a mers la capelă. - Brant o să-l omoare!
Păziţi sabia împotriva monştrilor...
- Sunt Tenebrae, corect? - Da.
Nu suntem cu ei.
Ne luptăm împotriva lor.
Şi Robert se schimbă, nu? Atunci poate că are o şansă.
Ce eşti? Doi bărbaţi într-un singur corp?
Trebuia să stai afară, monstrule.
Cave canem. Ai grijă la câine.
Câţi oameni ai omorât?
Nu doar oameni.
N-am doar omorât.
I-am mâncat.
- Cum îl oprim pe Brant? - Pământul. Puterea lui e pământul.
Ridică-l de pe sol, Robert! Nu-l lăsa să atingă solul!
Nu-i duşmanul! E ca noi.
Nimeni nu-i ca mine.
Max!
Max.
Max!
E în regulă, Max. Sunt aici cu tine. Rezistă.
Doar rezistă.
Nu cred că va fi de ajuns.
Max, rămâi cu noi.
E ciudat...
Mereu m-am temut de viaţă.
Dar se pare că nu-mi este teamă nici de moarte.
Nu mori.
Mereu am crezut că va fi din cauza inimii.
A fost distractiv, Robert.
Mulţumesc că ai fost cu mine.
Spune-mi, Renata...
aveam vreo şansă?
Max?
Max!
Max.
Nu-ţi face griji.
Lasă-l pe Max cu mine. Organizez eu totul.
Mulţumesc.
Acest război cu Tenebrae...
E de foarte mult timp, nu-i aşa?
Ar trebui să ai cartea asta. Cartea familiei Jezequiel.
Te va ajuta în luptă.
Te va ajuta să înţelegi cine eşti. Cine suntem noi.
Ce suntem noi?
Ştii ce suntem. Suntem creaturi ce se schimbă.
Dar poţi s-o controlezi.
Vei învăţa, Robert. Crede-mă.
Dar trebuie să accepţi că-i parte din ceea ce eşti tu. Foloseşte-l cu cap.
Nu cum a făcut-o Brant.
De ce nu vii cu mine? Să mă ajuţi?
- Nu trebuie să mai stai aici. - Ba da, trebuie.
Asta am făcut mereu. Protejăm acest loc.
Nu pot schimba cine sunt cum nici tu nu poţi.
Şi sunt singura rămasă.
Dacă te pot ajuta cu ceva, ştii unde mă găseşti.
Mulţumesc.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta Facebook.com/RichardNastaRO