Din episoadele anterioare...
Bine aţi venit!
- Ai un zâmbet greu, de ce? - Toate crimele astea.
M-am săturat de ele.
Mamă, sunt eu. Mă îngrijorează tata. E pierdut fără tine.
Am văzut ce-ai făcut...
- De ce-aş face asta? - Prima oară, dă-mi drumul!
Trebuie să mă crezi!
Spui că fiul meu vă vrea moarte?
Ce naiba faci?
Ia arma, Daniel.
Ai auzit?
- Ce se petrece? - Nu vorbi. Ia-ţi papucii.
Te rog, opreşte-te. Mă răneşti.
- Nu avem timp. - Te rog...
- Trebuie să ţii pasul. - Nu pot.
- Ce-i cu tine? - Nu ştiu. Nu mă simt bine.
Lasă-mă să te văd.
E rău?
Unde-ţi sunt cuvintele acum?
Ce-i poţi spune?
- Acest om te-a iubit... - Travis.
A murit crezându-ţi minciunile.
Spune-i adevărul.
Că te-ai uitat în interiorul tău,
şi acolo unde ar trebui să fie sufletul, nu ai găsit decât o goliciune.
Spune-i asta!
Nu iubeşti pe nimeni.
- Nu crezi în nimic. - Nu, ajunge.
- De ce eşti aici? Cine eşti tu? - Prietena lui.
Eşti proasta lui.
La fel a fost şi fiul meu.
Celia, îmi pare rău.
- Ofelia. - Tată?
- Ofelia. - Ce s-a întâmplat?
Eşti bine?
Da.
Slavă Domnului.
L-ai văzut pe Chris? Nu-l găsesc.
Ajută-mă să-l găsesc. Am să verific afară.
- Nu poţi să... - Nu.
Travis, a avut un cuţit.
Când s-a auzit împuşcătura, a fost în camera noastră cu un cuţit.
Opreşte-te. N-ar răni pe nimeni.
Crezi că mint?
Trebuie să-l îngrop.
- Nu meriţi să-l îngropi. - E ceea ce şi-ar fi dorit.
Ce şi-ar fi dorit? Ce şi-ar fi dorit a fost ce-ai promis.
Acest bărbat, frumosul şi prostul de fii-miu, te-a vrut pe tine!
Nu-i fiul tău.
Celia, n-a vorbit serios.
- N-a vorbit serios. - Nu te băga.
Au nevoie de puţin timp. Te rog.
Îl vei lăsa pe acest băiat să se roage în locul tău?
Bine.
Thomas poate să primească acum tot ce poţi să-i oferi.
O gaură, puţin pământ.
Ai o zi la dispoziţie.
La apus, te vreau plecat.
Pe toţi.
Chris!
Traducerea şi adaptarea: Richard Nasta & Azael
Facebook.com/RichardNastaRO Facebook.com/AzaelRO Subtitrari-Noi Team
Luaţi toate proviziile ce le putem căra, apă, mâncare,
tot ce puteţi lua fără să atrageţi atenţia nedorită.
Şi avem nevoie de maşină să ajungem la vas.
Ai văzut unde a pus cheile?
- Nu mă întorc pe vas. - Alicia, nu avem de ales.
Când apune soarele, ne va forţa să plecăm.
- Mamă... - Aceşti oameni nu-s prietenii noştri.
Să vă intre bine în cap.
Amândurora. Acest loc e periculos.
Acea femeie e periculoasă.
E doar supărată. Pot vorbi cu ea.
Nu te apropia de Celia.
M-ai auzit?
Travis va coborî dealul. Şi când o face, atunci plecăm.
Şi dacă nu se întoarce?
Se întoarce.
Îl caut pe fiul meu.
Uşor.
Bine.
Piciorul meu.
Te rog.
Apă.
Mulţumesc.
Fiul meu.
Îmi caut fiul.
Nu vorbesc engleză.
Îmi pare rău.
Mă dor picioarele.
Mulţumesc.
Dumnezeule.
Nick.
Ce vezi?
Uită-te la el.
Asta-i moartea?
Ceea ce vezi e fiul meu.
Schimbat, da, dar tot fiul meu e.
Luis al meu.
Pe care l-ai adus înapoi.
Puneţi-l cu ceilalţi.
Aveţi grijă de el.
Sunt mulţi ce nu ne înţeleg.
Sau sunt speriaţi s-o facă.
Tu nu eşti aşa.
- De ce? - Nu ştiu.
Locul tău e aici cu noi, Nicholas. Cu mine.
- Rămâi. - Cum rămâne cu familia mea?
Vrei să faci lucrul corect. Dar ei nu-s ca tine.
Celia, nu-s oameni răi.
Şi când se uită la fiul meu, ce văd?
Haide, spune-mi.
Un monstru.
Aşa numim aceste creaturi ce nu-şi pot controla natura, foamea?
Şi cum numim acei oameni ce-i distrug?
Cei ce omoară fără să gândească?
- Cine sunt monştri? - Vor învăţa.
Familia mea nu va răni pe nimeni.
Vor fi în siguranţă aici.
- Nu-i poţi schimba. - Te rog.
Tu eşti responsabil pentru acţiunile lor cât timp sunt aici.
- M-ai înţeles? - Da.
Spune familiei tale că-s bineveniţi să stea aici.
Dar nu şi Victor Strand. Nu aparţine acestui loc.
Asta nu-i Apocalipsa.
Ăsta-i începutul nostru, Nicholas.
Sfârşitul morţii. Viaţa eternă.
Nu fă asta. Nu-l îngropa.
- Poftim? - Acest loc e profan.
E infectat. Chiar şi pământul.
Chiar şi pereţii acestui loc. Acea femeie, morţii ei.
Prietenul tău, nu se va odihni.
Se va întoarce după tine. Nu mă crezi?
Dacă o făceam, aş fi fost cu el acum.
Se va întoarce.
Mereu se întorc, dar nu-s la fel.
Tu nu eşti la fel.
Şi ei te urăsc pentru asta.
- Ce-i cu tine? - Nu-l îngropa.
Ţi-am adus hainele astea.
N-a venit Travis?
- Se va întoarce el. Nu-ţi face griji. - Îmi fac.
Ştiu.
Eşti diferit.
De când am plecat din LA.
- Am fost diferit dinainte. - Ştii la ce m-am referit.
Nu înţeleg fascinaţia asta în legătură cu ei.
- Cu morţii. - Nu-s morţi.
- Bine, infectaţi. - Nu-s infectaţi.
- Nu contează cuvântul. - Nu contează pentru tine.
- Cum vrei să le spun? - Pe nume.
Ce se întâmplă cu tine?
Când ai mers atunci pe plajă, te-ai întors acoperit în cine ştie ce.
Nu te schimbi deloc.
Şi apoi mergi la mal la graniţă. Ai stat câteva ore singur.
Te asculţi măcar?
Apoi faci asta. Îţi rişti viaţa doar să aduci acea chestie aici.
O spui de parcă folosesc din nou.
- E Celia? Ea te-a pus? - Nu pot vorbi cu tine când eşti aşa.
Aşa cum? Încerc să înţeleg.
Şi-a vrut fiul înapoi. Poţi înţelege!
Nu?
Aşa că asta am făcut, mamă. L-am adus înapoi. Şi acum putem rămâne.
Aş face la fel pentru tine.
- Poftim? - Pot să-l aduc pe Travis înapoi.
- Nu. - Mamă, nimic nu mă poate atinge.
- Nu ştii asta. - Ba da.
Când am fost pe plajă, am fost faţă în faţă cu unul din ei
şi n-am simţit frică, n-am simţit ură.
Ştiam doar că n-am să mor.
Nu acolo, nu aşa.
Mă mişc printre ei, mamă.
Invizibil.
N-am să mor.
- Ofelia. - Da?
Vino cu mine.
Ţine ochii în pământ. Nu vorbi.
- De ce? - Ne aşteaptă.
- Cine? - Maică-ta.
E la poartă. E afară.
- Tată, va fi în regulă. - Ce faci?
Ai auzit ce-am spus? Acest loc e diabolic!
- Dacă rămânem, murim. - Nu avem unde să mergem, tată.
Aşteaptă! Tată!
Ştiu prin ce treci. Ştiu ce-a însemnat pentru tine.
- Ce-ţi doreşti? - Pe Nick.
- E doar... - Nu-s tăticul lui.
- Nu ştiu ce se întâmplă cu el. - Ba da, ştii.
Iei un copil vulnerabil, un dependent, îl laşi printre morţi şi îndoială,
şi nu va dura mult până când începe să caute ceva de care să se agaţe.
Şi aici intervine mama Celia cu mâncărurile ei mexicane autentice,
adăugând nişte porcării voodoo şi asta-i Celia.
Mai mult ca sigur l-a acaparat.
Nu aşa mi-am imaginat petrecând.
Unde vei merge.
Înapoi pe vas. Dacă mai e vreun vas.
Te interesează?
Nu pot pleca fără Travis.
Ar trebui să rămâi, să ai grijă de-ai tăi.
Aş vrea să pot face ceva.
Uită-te la tine.
Devenind sentimentală.
Ne completăm perfect.
Ne-am ajutat reciproc să ajungem aici. A fost o înţelegere frumoasă între noi.
Dar totuşi, să nu confundăm asta cu termeni vagi cum ar fi prieten.
Ia-i şi pleacă.
Mulţumesc.
- Fiul tău? E fiul tău? - Ramon.
Şi eu îmi caut fiul.
E cam atât de înalt. Slăbuţ. Brunet.
L-ai văzut?
Est? A mers în direcţia aia?
Nu vorbeşti engleză?
Fiul tău a mers in direcţia aia. Dacă te grabeşti, îl vei ajunge.
E cineva acolo?
Te rog.
A spus că-mi răneşte copilul dacă nu te fac să pleci.
Bine.
De ce nu mă poţi lăsa în pace?
40 de ani am lucrat pentru familia Abigail.
Le-am făcut de mâncare. Le-am spălat lenjeriile.
Am crescut fiul ce l-au ignorat, ca şi cum eu l-aş fi născut.
Nu mă înţelegeţi greşit, Thomas a fost fiul meu.
Astăzi, îmi îngrop fiul.
Nu mai sunt doar o menajeră.
Cu toţii suntem alţi oameni acum.
Şi orice păcate am comis...
orice minciuni am spus...
orice inimi am trădat...
astăzi, ele sunt uitate.
Lumea a renăscut.
Acum începe munca.
Şi-o vom face în onoarea amintirii sale.
O să-i lăsăm să-l arunce afară de aici? Singur?
Ce vrei să fac?
- E timpul să mergi. - N-am terminat.
E timpul să pleci.
Nu accept violenţa aici.
Lasă-l să se chinuie. Ar trebui să te grăbeşti.
E un drum lung pe întuneric.
- Unde-i tatăl meu? - E în siguranţă acum. Se odihneşte.
- Vreau să-l văd. - Nu accept aşa ceva.
- M-ai c-a lăsat acel om fără ochi. - N-a fost vina lui.
E un pericol pentru el, Ofelia. E un pericol pentru tine.
De cât timp e aşa?
Nu-l pot ajuta dacă nu vorbeşti cu mine.
- Nu-i un om rău. - Normal că nu.
E în regulă. Nu te mişca.
Am văzut cum se uită la mine.
De parcă sunt o abominaţie. De parcă-s un monstru.
Nu eşti un monstru.
- Eşti sigur? - Uită-te la băiat, Chris.
E speriat.
Chris!
Chris.
Chris!
Haide! Fă-o!
Trebuia să te ajut.
Uită-te la mine.
Nu-s bun de nimic.
Nu sunt vrednic.
Cred că-ţi este foame.
Aşa.
Haide.
Cred c-aş otrăvi o tocană bună?
Cine ar face aşa ceva?
Nu eu sunt criminala aici.
Văd felul cum te uiţi la mine.
Dacă nu ştiam mai bine, aş spune că ceea ce văd e ură.
Dar sunt destul de în vârstă să ştiu cum arată teamă când o văd.
Şi eu.
Nu-mi este teamă de tine...
Nu de mine.
De moarte ţi-e frică.
Creaturile pe care le ţii, sunt o abominaţie,
un act împotriva Domnului.
Nu de morţii mei te temi, bătrâne.
Ci de ai tăi.
Uită-te la mine, Daniel.
Câţi?
Câţi?!
Prea mulţi.
La noapte...
o să le rosteşti numele pentru mine.
Cei ce aveau nume. Cei pe care i-ai cunoscut.
Te bântuie.
Te urăsc pentru tăcerea ta.
Adormit, ai mărturisi.
În vise, îţi voi acorda iertare.
Nu lua cu tine aceasta greutate în viaţa de apoi.
Mărturiseşte-ţi păcatele.
Cere iertare.
Pune capăt durerii.
Şi durerii mele.
Eşti pe moarte. Simţi acest lucru?
Vorbeşte cât încă mai ai cuvinte.
Toate păcatele tale.
Chiar şi cele ce le ascunzi de tine însuţi.
Chiar şi de mine.
N-am nimic să-ţi spun. N-am ce să-ţi spun.
Nu vreau să-ţi faci griji, Daniel.
Voi avea grijă de tine.
Există un loc pentru tine aici.
Ce cauţi aici?
Am venit să te aduc înapoi. Are nevoie de tine.
E rănită.
- Haide. - La fel şi el.
- L-ai găsit. - Nu, nu l-am găsit.
Şi tu nu m-ai găsit.
Are nevoie de tatăl său.
- Travis. - Haide, omule.
Îi sunt dator cu asta, nu?
Spune-i că nu ne-ai văzut.
Chris nu se poate întoarce, nu acum.
Nu mă pot întoarce.
Faci o greşeală.
Se întâmplă zilnic.
Cu cât îmbătrâneşti, înveţi să te ierţi.
Îi sunt datoare.
Ne-a scos din acest infern.
El ne-a adus aici. Sunt în viaţă datorită lui Victor.
Copiii mei sunt în viaţă datorită lui Victor.
Mi-a omorât fiul.
Acel om mi-a omorât fiul. Ce mai e de discutat?
Cred că tu dintre toţi oamenii ai înţelege acest lucru.
Cum rămâne cu fiul meu?
- Crezi că-i umplu capul cu prostii? - Da.
E o fiinţă remarcabilă.
Onest. Neînfricat.
Singurul motiv pentru care eşti aici e pentru că eu văd lumina din el.
Şi ştiu cât de rar e acest lucru. El înţelege.
Cei schimbaţi sunt responsabilitatea noastră.
E responsabilitatea mea.
Dacă rămâi aici, va trebui să-i accepţi cum o face Nicholas.
Cum îi acceptăm noi.
E o lume nouă. Cred c-o poţi vedea cu alţi ochi.
Dar dacă nu pot face asta?
Atunci fiul tău va alege
între familia sa şi adevărul pe care ei nu vor să-l înţeleagă.
Vreau să înţeleg.
Chiar vreau.
Trebuie să înţeleg.
Vino cu mine.
Nu-mi place aici.
Acest loc e profan.
Această femeie vrea să ne ia fiica.
E un demon.
N-am s-o las s-o atingă pe Ofelia.
Ce vei face?
Uită-te la tine. Eşti legat de-un scaun şi doar nebunia îţi ţine companie.
Şi tu. Te am pe tine.
Ţi-am lipsit?
Foarte mult.
M-ai iubit?
De ce întrebi asta? Ştii răspunsul.
Nu m-ai îngropat, Daniel.
Am aşteptat, dar n-ai venit.
M-am uitat.
Încă aştept.
Te rog, iubito, ai milă de mine.
Mi-ai spus poveştile tale.
Mi-ai spus păcatele.
Şi le-am cărat cu mine.
Da. Aşa a fost.
N-am ascuns nimic de tine.
Ţi-am spus totul, fiecare din ele.
Oare? Dar cele care te bântuie acum?
Nu ştiu. Sunt prea mult.
Primul.
Îţi aminteşti?
Ia arma, Daniel.
Ţi-am spus despre bărbat.
Prima mea victimă.
Ce m-au făcut ei...
Nu, dragostea mea...
prima victimă ai fost tu.
Dacă copilul tău era flămând, nu l-ai fi hrănit?
Dacă copilul tău n-ar putea vorbi...
n-ai vorbi tu pentru el?
Chiar dacă copilul tău n-ar putea iubi,
nu l-ai iubi oricum?
Ba da.
Ce n-ai face pentru copilul tău?
Totul.
Celia avea dreptate. La un moment dat vei vrea tocană.
Repede iubirea mea. Ştii ce trebuie să faci.
Pentru Ofelia. Pentru mine. Pentru sufletul tău.
Te aştept.
Eliberează-mă.
Nu-ţi face griji pentru mine.
Voi lua un taxi.
Te-am găsit.
Ştiam c-o vei face.
Nu.
Daniel!
Nu...
Îmi pare rău. Nu-i mai.
Urcaţi! Trebuie să plecăm acum.
Nick şi Travis sunt pe drum.
Vom fi morţi înainte să ajungă ei aici.
O să-i găsim, da?
Ofelia, te rog. Haide.
Vreau să te urci în maşină, Ofelia.
- Acum. - Vreau să te urci.
Madison, să mergem.
Mamă?!
Madison!
- Madison! - Mamă, trebuie să mergem!
Madison, trebuie să mergem, acum!
Madison!
Haide!
- Slavă Domnului. Nick. - Trebuie să mergem!
Nick, treci în maşină.
Nu i-am putut găsi.
Bine.
Unde-i Celia?
Haide!
Cine a făcut asta?
Trebuie să mergem. Trebuie să ne întoarcem pe vas, Nick.
Trebuie să ne întoarcem pe vas.
A avut dreptate.
- Poftim? - Celia.
Ştia ce suntem.
Despre ce vorbeşti? Treci în maşină, Nick.
Distrugem totul.
Se apropie. Trebuie să mergem!
- Madison, trebuie să mergem acum. - Nick, treci în maşină!
Nu. Nick, haide.
Te rog, nu... Nick!
- Dă-i drumul. - Nu.
A plecat.
Nick...
Traducerea şi adaptarea: Richard Nasta & Azael
Facebook.com/RichardNastaRO Facebook.com/AzaelRO Subtitrari-Noi Team