- Anterior în "Aquarius"... - Tina Greenwood,
dată dispărută imediat după Ziua Recunoştinţei.
- Cine este? - Trebuie să plec.
Am nişte treburi.
Este acel cretin care îmi trimite fotografiile.
Recunosc acea voce.
Johnson i-a fraierit pe vietnamezii din sud
să înceteze focul.
Vom spune Saigon-ului că le facem o ofertă mai bună
după alegeri.
Ce sugerezi tu este încălcarea Legii Logan.
Soţia mea, Jeannie.
- Cina miroase bine. - Am mâncat deja.
Dacă vreţi şi voi, mai e prin farfurii.
A mai rămas ceva.
Sunt Dennis. Ai ceva muzică bună în tine.
- D-ră Karn? - Da?
D-l Wilson ne-a trimis după Dvs.
L-am găsit, siringa şi...
Nu, iubito, asta era pentru muncă.
Era ceva pentru muncă.
Trebuia s-o fac să arăt...
O să te uiţi în ochii mei
şi o să-mi spui că ăsta e adevărul?
Da. Pe bune, ăsta e adevărul.
Folger, Abigail N. Grupa de sânge B.
Frykowski, Wojciech. Grupa de sânge B.
Parent, Steven Earl. Grupa de sânge B.
Sebring, Thomas John. Grupa de sânge O.
Polanski, Sharon Marie. Grupa de sânge O.
Următoare probe au fost recoltate din mai multe locuri
din casa lui Polanski dar şi din împrejurimi.
Sânge pe peretele care desparte holul de la intrare
de sufragerie, grupa de sânge O.
Sânge în partea sudică din sufragerie, grupa de sânge B.
O baltă de sânge lângă trupurile lui Polanski
şi Sebring şi funia cu care au fost legaţi, grupa de sânge O.
Sânge pe jaluzeaua de la uşa dormitorului principal
care duce pe balcon,
la fel o baltă de sânge sub acea jaluzea,
grupa de sânge B.
Sânge pe holul care dă în dormitorul principal
spre zona unde a fost găsită Abigail Folger, grupa de sânge B.
Brian, am spus micul dejun e gata! Haide!
Chiar o să întârzii. Nu arăţi deloc bine.
Poţi... poţi să iei aia de aici?
Eşti ud feașcă, dar nu ...
Nu ai febră.
Te rog, ia-o de aici.
Ce să iau de aici?
Mirosul...o să...
Brian, e doar cafea.
Ce e asta?
- Nu ştiu. - Ba da, ştii.
Mecanismul cu came din interiorul telefonului
se va deschide şi se va închide de 6 ori
pentru ca tonul să revină,
acesta trimiţând 6 impulsuri către centrală.
De unde ştii atâtea despre asta?
Bătrânul meu a lucrat la compania de telefoane.
Oricum ar fi, e doar un sistem de întrerupătoare mecanice.
Tu formezi şi un selector de linie număra click-urile
de la discul tău ca să afle pe ce trunchi
vrei să te conectezi.
Când formezi 5 el se duce pe trunchiul cu 5.
Pe urma formezi 7, el se duce pe subtrunchiul 7
din seria lui 5, şi aşa mai departe.
Nu.
Să verifice un telefon după întrerupătoarele mecanice,
trebuie să vadă de unde s-a format un număr,
şi pe urmă unde s-a format.
Şi dacă e un telefon la distanţă,
trebuie să treacă prin centrala
care conectează acel oraş. Pe urmă...
De ce nu spui doar că nu vom reuşi
să-l urmărim pe cel care m-a sunat?
Exact. Nu poţi, indiferent ce spui.
Bine, uite o idee. Data viitoare când sună,
doar întreabă-l unde e. Elimină intermediarul.
De ce nu mai verşi câţiva stropi de cafea
şi pe urmă spui că aşa trebuie să arate?
În picățele. Sau schimb-o.
- Cu ce să o schimb? - La cum mănânci,
de ce nu-ţi aduci o cămaşă de rezervă la muncă?
Lunea trecută, biroul tău după ce ai golit un castron de macaroane?
Zici că n-ai degete.
Cămaşă de "rezervă"? Da ce, sunt făcut din cămăşi?
- Eşti drăguţ. - Frate, tu nu eşti.
- Aşa că lasă-mă să-ţi împrumut o cămaşă. - Îmi place cum gândeşti.
O vreau înapoi.
Aquarius Sezonul 2, Ep. 8. În timp ce chitara mea plânge cu blândeţe.
- Unde e? - Cine?
- Emma. - Mm.
I-am spus să meargă să vorbească cu tine. Nu s-a mai întors.
Dar am crezut că tu eşti ea şi ea e tu
şi tot acel confetti
pentru care aţi dat vina pe acei copii sărmani,
cred că n-ar trebui să întrebi unde e.
I-ai spus să meargă la mama şi la tata sau altecva?
Nu s-ar fi dus, chiar dacă i-aş fi spus.
Mi-a spus că era liberă şi fericită acolo unde era,
asta dacă nu minţea.
Nu minţea.
Bine. Şi totuşi...
Libertatea e tot ce iubeşti, nu?
Deci i-ai spus să vină să mă vadă şi a venit?
Poate continuă să se îndrepte.
Ştii ceva cândva şi nu ştii de unde ştii?
Doar ştiu pentru că tu cunoşti lume, Detective?
Sesizezi așadar-urile şi prin urmare.
- Vrei să spui ceva? - Emma a plecat de drumul ei
înainte să vrea asta.
De data asta, n-a vrut.
Pari destul de îngrijorat.
- Iar tu te distrezi, nu? - Oh, da.
Astă noapte, când mergeam la culcare,
m-am gândit "mâine sper să fiu pe aleea
din spatele secţiei şi voi sta de vorbă cu un pitic zoios şi ochios."
Şi iată-ne.
Poţi să-ţi baţi joc de mine cât vrei,
dar s-a întâmplat ceva cu ea,
şi n-a ales ea asta.
Uite, nu am resursele să aflu ce.
Dar tu le ai. Aşa că te provoc.
Nu te ocupi, va fi vina ta.
Ai fost bântuit destul.
Ce vrea să însemne asta?
Întreabă o oglindă, Sam.
"Ca phe sua da?"
Este corect?
"Ca phe sua da." Cafea cu gheaţă.
Bine... cafea cu gheaţă şi cu lapte, ca să fiu mai exact.
Eşti avocat. Presupun că-ţi plac lucrurile
să fie definite exact.
Ai dreptate. Aşa îmi place.
E foarte tare.
Saigonezii găsesc cafeaua din vest
că este...ineficientă.
Înţeleg asta. E şi foarte dulce.
Asta e laptele condensat.
Dar te rog, dacă nu-ţi place...
Îţi spun sincer,
îmi place cafeaua simplă.
Eram pregătit să îndur asta de dragul diplomaţiei.
Dar este delicioasă. Nu sufăr deloc.
Când francezii au plantat prima cafea în Vietnam, a fost un succes.
Un succes după toate standardele, mai puţin ale lor.
Au vrut cafeaua lor cu lapte,
dar nu aveam destule vaci cu lapte să le satisfacem poftele.
Aşa că au folosit lapte condensat, îmbuteliat,
care vine şi cu puțină dulceaţă.
- Şi gheaţă? - Oh, la noi e foarte cald.
De-a lungul anilor, s-a născut credinţa că "ca phe sua da"
poate fi o punte între oameni.
Chiar aşa? Cum?
Când e băută împreună ajută oamenii să se relaxeze.
Poate face ca un mesaj să fie mai uşor de livrat,
şi lucrurile dificile, mai uşor de spus.
Ah.
Acest acord de încetare a focului,
discuţiile de pace de la Paris,
am un mesaj despre ele,
un mesaj de la şeful meu către al tău.
- Care anume? - Să aşteptaţi,
până după alegeri.
Să aşteptaţi pentru că va învinge, şi când o va face,
Preșidinția Nixon va da Generalului Thieu
sprijinul de care are nevoie şi nu-l va lăsa pe uscat
în faţa lumii.
Un mesaj foarte important,
livrat foarte bine.
Este adevărat. Această cafea este o punte.
Ok.
Meg.
Pe cine au venit să vadă?
Acea D-nă a întrebat de Sergentul Navas
despre un accident rutier.
- În care au fost implicate? - Nu.
A dat o persoană dispărută care tocmai a fost legată
de un accident mortal cu autor necunoscut pe Rossmore.
Era un bătrân, logodnicul ei, zice ea.
Nu e drăguţ? Dar şi trist.
Pentru că a murit. De ce?
E ceva familiar la ele.
- Dar nu în sensul bun. - Olena Kravchuk.
Da, nu ajută prea mult.
- Cealaltă s-a înregistrat? - Nu.
Du-te la ea şi spune-i că facem o statistică
a celor care ne vizitează
pentru a oferi servicii mai bune comunităţii.
- Facem? - Da.
Ce adulmeci aici?
Am crezut că Cutler era plecat din oraş o săptămână.
Nu adulmec. Vino aici.
Vira Boyko.
Sunt amândouă ucrainience.
Poate îmi amintesc de bunica.
Vrea să obţină hârtii despre accidentul asupra lui
ca să poată completa cererea pentru asigurări,
doar că nu i-am dat-o, aşa că va trebui să verific
cu legistul de ce n-a semnat,
pentru că oricum n-am nimic de făcut astăzi.
Mă duc eu pentru tine.
De ce? De ce ai face asta?
E ceva ce mă deranjează la ele.
Poate dacă vorbesc cu Spring (legistul) îmi va ajuta memoria.
Nu-mi datorezi nimic, bine?
Ştiu că nu. N-am cerut nimic.
Te-ai oferit voluntar.
De ce nu eşti niciodată fericit?
Cap pătrat.
Lovitură fatală cu fugă de la locul acidentului, destul de bătrân.
Sergentul Navas a spus că n-ai dat drumul
la raport.
David Koch, 77.
Multe coastre fracturate, fractură de craniu.
Aştept şi toxicologia.
De ce? Că crezi că va arăta?
Păi, n-a ieşit de după colţ
sau să traverseze contra luminii
sau oricare din cele mai comune scenarii de accidente.
Peste D-l Koch s-a trecut când era întins pe alee.
Aşa că presupun alcool sau droguri...
Asta e!
- Îl mai ştii pe Joe Wilson? - Dinaintea mea.
Dar cred că am jucat poker la tine o dată, cred.
- Dumnzeule. - Da, aşa cred.
Ştiu ce este.
Şi peste bătrânelul lui Joe s-a trecut când era întins pe jos?
Asta nu-mi amintesc, dar acum îmi amintesc
cine a venit să revendice cadavrul.
D-ra Kravchuk, D-ra Boyko,
Bună, mulţumesc că aţi avut răbdare.
Hodiak. Este nume ucrainian.
Este. Aşa este.
Asta e la limita vocabularului meu.
Bunica mea era din Lvov,
dar a murit când era foarte tânără.
Şi mai ştiu cum să spun,
"Samson, bunica ta ar fi fost foarte fericită
dacă ai fi devenit preot."
Care e cuvântul pentru "preot"?
Da.
- N-ai ascultat. - Nu, n-am ascultat.
Bine, mă tem că am veşti proaste pentru voi.
Raportul vostru nu e gata încă.
Legistul are multe cazuri, şi nu are oameni,
aşa că ne cerem scuze.
E frustrată, foarte mult.
Es... simte că nu-şi poate plânge pierderea
cât timp trebuie să se ocupe de toate treburile.
Uite cum facem.
Voi face o prioritate din acest caz
pentru femeile care-mi amintesc de bunica mea, ok?
Dar tot va dura puţin,
aşa că va trebui să vă întoarceţi.
Când?
Mâine? E bine?
Şi, ce, pleacă?
Da. Dar se întorc mâine.
Şi mai cred că ele sunt criminalele.
Cadavrul e cum te aştepţi de la o fugă de la locul accidentului.
Multe lovituri în partea superioară a corpului.
Nu era întins pe jos. Au făcut toxicologia?
Da, sângele lui era foarte irlandez (cu mult whiskey).
Şi doar asta, nimic suspect.
E scena crimei care mă deranjează.
Au găsit o bicicletă lângă el fără roata din faţă.
Da, poate schimba cauciucul.
Nu, au găsit roată. N-avea până.
Niciun fragment de debriuri?
Fără resturi de la semnalizator, fără debriuri, nimic.
Şi mai erau şi actele pe care le avea asupra lui...
O bucată de hârtie cu numele lui pe ea.
Da, dar, Joe, tipul avea 82 ani.
Noi vom fi norocoşi dacă la 82 ani
ne mai amintim numele noastre.
Bine, poate ai dreptate, dar uite.
Nu prea cred că biletul era pentru el.
Cred că mai degrabă era pentru noi.
Şi pe urmă Vicky Varicose şi cealaltă au apărut
și au pretins că este cadavrul unui verişor îndepărtat.
Şi au cerut raportul de autopasie.
Pentru plata asigurării.
Adică, n-am fost fericit, dar ce era să fac?
Aş aca m-ai chemat aici să mă faci să mă simt prost
despre acest caz ratat?
Uite ce vreau să faci.
Vreau să te uiţi la aceste două infractoare,
dacă nu pentru crimă, măcar pentru fraudă cu asigurări,
în memoria ta.
Păi, n-am murit, dar mulţumesc.
Bine, nu se putea întâmpla tocmai unei perechi de infractoare bătrâne.
Şi care e abordarea?
Tot primesc nişte poze.
- Anonime. - De la un fan?
- E frumoasă? - Fete legate, îngrozite.
Una e deja conectată cu un cadavru.
Şi ieri, primesc un telefon la birou, de la tip.
Da? Şi ce spune?
Nimic util, dar vocea mi-e foarte familiară.
Şi după astăzi, îmi este greu să-mi amintesc
de unde le ştiu pe bunicuţele astea
şi am realizat că este unul din cazurile tale vechi,
şi m-am gândit că tipul ăsta poate e dintr-unul din aceste cazuri.
Aşa că m-am gândit că poate te uiţi peste cazurile mele de crimă,
urmăreşti oamenii,
să vezi dacă a fost vreunul eliberat condiţionat?
Asta e slujba ta. Te rog s-o accepţi.
- Eh... - Mulţumesc.
- Sam. - Jeannie, bună.
Îmi pare rău că n-am venit la înmormântarea lui Opal, Sam.
- Dar Ed a suferit ca un câine. - Înţeleg.
- Îl cauţi pe Ed? - Nu, prostuţule.
E la o conferinţă în San Pedro.
Da, ştiu. Doar că... Nu ştiam dacă tu...
Am făcut plăcintă în 3 straturi.
Chiar ai făcut.
Mi-am amintit cât de mult ţi-a plăcut
la petrecerea lui Beverly.
Da, am spus asta.
Ai spus.
Stratul de sus e din salată de creveţi.
La mijloc sunt nuci şi măsline,
pe urmă şuncă Deviled şi cuişoare.
- Multe ingrediente. - Mm.
Asta... toată felia e pentru mine?
Sper că ţi-e foame.
Şi unde sunt copiii?
Sunt la sora mea.
Aşa că ai făcut aceasta plăcintă în 3 straturi
te-ai îmbrăcat frumos
ţi-ai lăsat copiii la sora ta
şi ai condus până aici din Hancock Park
în timp ce Ed era în San Pedro, pentru mine?
Oh, Jeannie. Jeannie.
Oh, Sam.
Îmi pare rău. Îmi pare rău. Dumnezeule.
Nu, nu e nimic pentru care să-ţi ceri scuze. Doar că...
Nu cred că te-ai gândit la fel.
Doar...
nu pot... sunt atât...
de obosită. Atât de...
Vino. Vino. Vino. Vino.
Îmi pare rău. Probabil crezi că sunt atât de proastă.
Nimeni nu crede că eşti proastă, Jeannie.
Oh...
Ed crede că sunt proastă.
Nu, Ed te iubeşte.
Nu.
Ed a avut o aventură cu Opal.
Ştiai asta?
O să cred că ştiai.
Ştiu că Ed a greşit,
şi acum îi pare rău,
şi mai ştiu că asta nu se justifică,
şi mai ştiu că eşti o sfântă şi că nu te merită
iar tu nu meriţi aşa ceva.
Şi mai ştiu că nu vreau să fiu cel
care spune poveşti din şcoală, dar ştiu
că atunci când Ed se va întoarce, te va duce
intr-u frumoasă şi romantică excursie în Catalina.
Carmel. Carmel.
Oh.
Păi...
Ar fi minunat.
Nu-i spun că ştiu de asta.
Nu, asta e o idee bună.
Îmi place la tine.
Șic.
Ridică-te.
Ridică-te şi mâinile pe perete.
Mă judeci greşit, prietene.
Poate, pentru că mă prind de ce râzi.
Aproape te-am omorât în bătaie la tine în casă.
Te găsesc la mine. De ce să nu te împuşc?
Chiar şi în faţa morţii, nu mă agăţ de viaţă!
Am fost un băiat de biserică, tu ai fost neglijent. Stai jos.
Nu-mi cita din scriptură
pentru ca eu să cred că tu chiar ştii asta.
Uite, ce ai încercat să dovedeşti cu asta?
Doar să-mi arăţi că te poţi strecura în locuri
unde nu eşti dorit? Mereu am ştiut asta.
Am venit să te întreb dacă ai găsit-o pe Emma.
Nu încă.
Îmi place pickup-ul tău, omule.
- Tocmai vroiam să văd... - Stai jos!
Cum mi-ai găsit adresa, totuşi?
Pierdeam vremea pe la secţie
până am dat peste un poliţist roşu în obraji.
Şi i-am spus că am fost informatorul tău
şi că mi-ai spus că să ne vedem la tine,
doar că am uitat adresa.
Te-am aşteptat o vreme,
dar pe urmă ţi-am văzut balconul,
şi mă întrebam.
Şi nu-mi place să mă întreb.
Îmi place să ştiu.
Ce ai scăpat acolo?
Asta era...
O plăcintă în 3 straturi.
Multă pâine sau...
Nu ştiu. Nu sunt sigur. E cam neclar.
Eşti binevenit să guşti, dacă vrei.
Să investighezi.
Cine a făcut-o? Femeia ta?
Nu.
- Ai o femeie? - Nu.
Ai fost însurat?
Pari că un tip care a fost însurat.
Nu că ai vrut asta, dar trebuia.
Am fost însurat. Tu?
Da, de vreo două ori.
Îmi pui un pahar, poate...
îţi spun o poveste.
Rosalie.
Mă înţelegeam bine cu tat'su,
când lucram la Wheeling Downs.
Tu, munceai?
Da, D-le, făceam curat la grajduri,
aveam grijă de cai.
În fine, Cowboy Willis, Rosie era fiica lui.
Am vrut să ne începem viaţa în California,
ştii tu, să plecăm de lângă oamenii care gândeau
că ştiu tot despre noi, ştii cum e, dar...
Credeam ca plăcinta trebuie să fie dulce,
dar e mai multă brânză.
Cum era cu Rosalie?
Vezi tu, chiar inainte să plecăm, Rosie a rămas însărcinată.
Aşa că am furat un Mercury să plecăm cu el.
Am vrut să se simtă bine, să ştii.
Dar în L.A., nişte poliţişti ne-au verificat numerele,
şi eliberarea mea condiţionată a fost revocata.
3 ani la Terminal.
Şi ce a făcut Rosie?
A rămas cu mine o vreme,
ştii, a venit cu copilul în vizită, cam aşa.
Dar pe urmă mi-a trimis hârtiile prin avocat.
Ultima informaţie, este că ea şi Charlie Junior
s-au întors să trăiască cu un fermier în Appalachia.
Ai spus că ai fost însurat de 2 ori. Cine a fost a 2-a?
Aww. Leona.
Era una din fetele mele.
Am fost arestaţi în New Mexico.
Eram peştele ei în Lordsburg.
Îţi scoteai soţia la produs?
Nu eram însuraţi atunci.
Nu, după Lordsburg, am vrut să fac ce trebuie,
aşa că m-am însurat ca să nu depună mărturie împotriva mea.
Ingenios, isteţ.
Da. Dar tot a făcut asta.
Au speriat-o rău.
Nici nu era greu, doar era însărcinată.
Ce a făcut Leona?
A rămas în zonă vreo 2, 3 ani.
N-a venit niciodată în vizită.
N-am întâlnit niciodată copilul.
L-a dus înapoi în Denver.
Încă un Charlie Junior, în caz că te întrebi.
Deci ai un băiat pe care l-ai văzut de câteva ori
şi unul pe care nu l-ai văzut niciodată?
- E greu. - Poate.
Sau, ştii, poate e ca orice altă schimbare
prin care treci.
Îţi extinde conştiinţa, omule.
Durerea, durerea e ca frică.
Te ajută să creşti,
şi creşti ca să ajungi să ştii.
Ce? Nu crezi asta?
Nu. Şi nici tu.
Nu?
De ce spui asta?
Nu-ţi foloseşti durerea şi frica să ajungi undeva.
Nu le foloseşti să creşti.
Nu le foloseşti deloc.
Te foloseşti de oameni.
Crezi că ţi se cuvine.
Şi durerea şi frica ta sunt motivele pentru care crezi asta.
Sunt detectiv, ţii minte?
Detectez "de ce"-urile şi "aşadar"-urile?
La draqu, o să mănânc şi eu.
Uite, mai mănânci?
Să încercăm să nu fim sălbatici.
Să folosim argintăria.
Mai vrei o pătură?
Nu ştiu. Nu... nu.
Nu.
Ce este asta?
E suc de gref şi sandwich cu unt de arahide.
Lapte din magneziu.
Trebuie să te ajute cu constipaţia şi diareea.
Nu sunt sigură cum te poate ajuta cu amândouă, cum anume.
Cine spune?
Cine spune asta?
Fratele meu.
L-am sunat, şi i-am spus că un coleg de-al meu înstărit
vorbea despre dependenta de droguri,
şi am întrebat despre programele de dezintoxicare de la veterani
şi despre ce e vorba.
I-am spus că e pentru mine, pentru la şcoală.
Cârcei. Cârcei.
Ok, lasă-mă... Lasă-mă să te masez.
- Măcar... - Nu! Nu.
Nu mă atinge.
A spus...
că durata recuperării depinde
de perioada în care persoana a luat heroină
şi cât de mult a luat.
Şi a mai spus că indiferent cât spune că a luat şi cât a luat,
de regulă a luat de mai mult timp şi în doză mai mare.
Leadership.
- Aptitudini de comunicare. - Dacă spui tu.
5 milioane de oameni spun asta.
Avocaţi, bancheri.
Ştii, acolo la Terminal Island,
e o listă cu nişte cursuri,
pentru că dacă o faci cum trebuie,
ai putea vinde gheaţă la eschimoşi, Jack.
La naiba, o faci la tine la muncă, şi nici măcar nu ştii.
Aşa crezi?
Îmi domin prietenii şi influenţez oamenii?
Sigur că da, pentru că arunci o idee,
o idee pe care 2 fraieri care stau în faţa ta
o prind din zbor, şi se duc la închisoare, pentru că tu ai spus asta.
Uite, nu se lucrează aşa.
Şi cum îi faci?
Tu să-mi spui, Dale Carnegie.
Începi într-o manieră prietenoasă,
ştii, sincer interesat.
Şi îl laşi pe el să vorbească.
Îl faci să creadă că greşeala e simplă şi corectă.
Trezeşti dorinţa în el, nu?
Da.
Apelezi la bunul lui simţ.
Îl laşi pe acel om să creadă că e ideea lui.
Asta faci tu cu fetele alea?
Ce le spui de îşi lasă mamele
şi vin să te slujească dezbrăcate şi în picioarele goale tocmai în Topanga?
Le faci să creadă că e ideea lor?
Nu mai vorbim de Topanga.
Acel loc a fost închis definitiv.
Îmi păreai destul de fericit acolo.
Norocul meu, atunci, am întâlnit un tip
din partea de sus a lumii muzicale
care mi-a dat o invitaţie permanentă.
Bravo ţie.
Stă pe Sunset, sus pe dealuri.
- Rolls şi un Ferrari. - Frumos.
Este.
Şi cu ce se ocupă?
E muzician, omule.
- Dennis Wilson. - Da, da.
- The Beach Boys? - Da. Da, da.
Sunt surprins, totuşi, tu?
Adică, pare cel mai puţin non-american pentru tine,
puţin... puţin sentimental, puţin intrigant?
Bine, ăsta e rolul lui.
Dar, la interior,
caută ceva adevărat, exact ca şi mine.
Despre asta e vorba cu Emma?
Ce să fie?
Ai multe fete în jurul tău.
- De fiecare dată mai multe. - Şi are logică
pentru un tip care a fost pește,
dar ce nu are sens pentru mine
e atenţia ta pentru Emma.
De ce, e cea mai frumoasă?
Cea mai cea mai?
Dumnezeu ştie că nu e cea mai ascultătoare.
Păi, are stilul ei.
Ştie să se scoată,
dar...e o fată bună,
de nădejde.
Trebuie să fie, de mare nădejde,
să ceri unui poliţist s-o găsească,
şi mai ales mie.
De ce asta?
E ceva...
ceva fascinant la ea.
Nici nu ştiu dacă ştiu ce anume...
dar, oamenii nu se satură.
Oameni ca Dennis Wilson, de la The Beach Boys?
Dennis cu siguranţă, dar şi prietenii lui,
ştii, toţi băieții din cercul lui,
oameni ca Gregg Jakobson, Terry Melcher.
Adică, Terry e fiul unei vedete,
dar o privire la Emma, şi l-a prins.
Wow.
Poate ea este acel ceva pe care îl cauţi cu disperare.
- Poate. - Poate te-a părăsit.
Sau poate acel ceva nu te caută pe tine.
E o întreagă lume reală acolo,
o lume întreagă care începe unde se termină asta.
Ştii, poate, poate iubirea noastră a fost coruptă
atât de rău încât tu şi eu, n-o mai vedem.
Am văzut asta...
şi nu o dată.
Avea alt nume de fiecare dată...
Kwajalein, Leyte, Okinawa.
Da. Plainfield. (New Jersey)
Internatul de băieţi.
13 ani, mă forţau să mă droghez în cămară.
Foloseau zeamă de tutun.
L-am rugat pe Isus să vină să mă ia, dar...
nu ascultă.
Acum...de ce ţi-aş spune ţie aşa ceva?
Ţi-a stat pe suflet.
Sau poate am sădit în tine dorinţa să vorbeşti.
Merci.
În regulă.
♪
Trebuie să dorm înainte să plec la muncă,
aşa că să încheiem noaptea.
Ok.
Să folosim uşa de data asta,
nu burlanul de scurgere.
Dar...
Afacerile noastre?
S-o cauţi pe Emma.
O caut astăzi pe Emma.
M-am simţit bine. Să uităm totul.
Să îngropăm securea.
Să îngropăm securea e bine.
Cât e ora?
E mâine.
Poţi încerca să bei ceva, te rog?
Poate. Da.
Poate mai târziu.
Mulţumesc.
Pentru ce?
Că eşti bună...
când nu trebuie să fii...
Când te-am minţit.
Ar trebui să mă rupi cu bătaia.
Fratele meu îmi scria de acolo
despre toţi drogaţii
şi ce foloseau ca să reziste...
ca să uite ce au făcut
sau doar să nu se gândească că au fost acolo.
Şi pe urmă a venit acasă.
Şi te-a adus cu el.
Purtai o rochie verde...
şi citeai o carte...
cu poezii.
Gwendolyn Brooks.
Te drogai atunci?
Nu. Terminasem.
Nu ştiam ce anume căutam,
dar ştiam că s-a întâmplat ceva acolo,
suficient încât aproape că am întrebat atunci
dacă vreunul din aceşti drogaţi ai fost tu.
Aproape.
Dar nu am întrebat.
Am văzut asta în tine în clipa când te-am văzut.
Şi tot m-am măritat cu tine.
Aşa că nu, acum nu sunt bună.
Doar accept că o parte din asta este a mea.
Ok, ridică degetele aşa.
Îmi pare rău, iubito.
Pot lăsa un mesaj? Perfect.
Îi puteţi spune că l-a sunat Detectivul Sam Hodiak
de la Secţia Hollywood?
Nu, nu este vorba despre ceva ce a făcut.
Este o informaţie despre o problemă care îl priveşte, da.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Mike Devoe a fost omorât în bătaie în curte.
Stu Wilkinson a murit de o formă de cancer.
- Nu. - Iar Lonny Thompson
a fost închis la Chino.
Jaime Perez era bătrân.
Numai veşti bune pentru mine.
Ştii, m-am gândit la...
- Poate vrei să te întorci. - Să mă întorc unde, aici?
La detectivi?
Da, m-am gândit la asta.
Nu, nu, ai terminat. Eşti liber profesionist.
Da, dar îmi urăsc şeful.
Dar nu mai ştii cum este.
Multă hârţogăraie şi telefoane,
şi urăşti telefonul, şi nu poţi silabisi.
Ţii minte, când locotenentul dădea premii
oricui putea să-ţi traducă rapoartele.
Ţii minte "gralefrit"?
"Grapefruit." Şi ştii ce am vrut să spun.
Gralefrit. Gralefrit.
- E aici? - Da.
Spune-i să stea liniştit.
În regulă, am un plan,
şi vroiam să folosesc pe cineva de aici.
Dar dacă tot vrei să reintri în pâine,
cred că acel tip eşti tu.
Doamnelor.
Bună, îmi pare bine să vă văd. Bună, bună.
Ne-am întors, cum aţi spus.
Ştim că aţi fost aglomerat.
Dar dacă ai raportul, noi putem pleca.
Îmi pare rău. Raportul nu e chiar terminat,
dar este la fix, pentru că acest domn
a apărut astăzi, şi are nevoie de mai multe informaţii,
şi are mai mult sens ca el
să discute cu voi decât mine, aşa că...
- Şi el cine e? - George Babbitt,
de la California Life Annuity Insurance.
Avem câteva întrebări, nişte discrepanţe despre poliţă.
Pot să dau un telefon? Şi, avem un loc
unde să vorbesc cu D-rele Boyko şi Kravchuk?
Desigur. Ofiţer Frazetta?
Da. Dacă vreţi să mă urmaţi...
Să vă aduc doamnelor cafea sau...
Nu.
Adică, sincer, aş putea sta aici toată ziua.
Oh, "Sammy, vreau să fiu poliţist iar.
Vreau să mă întorc la secţie, eh, eh."
Ce mama nai...
Desparte-le!
Des...
Desparte-le. Vin şi eu...
Bine, vin într-un minut.
Joe, el este unchiul meu, Danilo Hodiak.
- Oh. - Aceste babe obraznice
au fost într-un caz mai vechi al lui Joe, Joe Wilson.
Este o plăcere. Da, da.
Bine, în fine...
Ce ai aflat?
- Cea din picioare... - Aha.
Îi spune, "Tu vezi ce se întâmplă?"
Şi cea care stă, "Fă linişte."
Cea din picioare spune, "N-aveam nicio problemă.
E doar vina ta pentru că eşti lacomă."
Şi pe urmă cea care stă spune,
"Asta spui tu."
Iar cea din picioare, "Oh, sigur.
Şi-a iubit soţia şi verişoara pe care nici nu ştia că le are."
Ştiam. Şi asta a fost când cea de pe scaun
a sărit la jugulară, nu?
Nu. a sărit la jugulară când cealaltă a spus,
"Te duci la puşcărie, Vira, dragă.
O să te închidă."
Şi bingo.
- Alo. - Sam Hodiak.
Serios? Ce vrei?
Vreau să ştiu unde e Emma.
Cum adică, unde e?
Ştii unde e. E cu...
Nu, nu e. S-a întors acasă?
Nu.
Ştii unde ar putea fi?
- Întreab-o pe soţia mea. - Te întreb pe tine.
Păi, nu ştiu,
aşa că-ţi spun, întreab-o pe soţia mea.
Ai un telefon, Detectiv.
Dacă pleci, pot prelua mesajul.
- Cine e? - Unul Dennis Wilson.
- Răspund de aici. - Ok. E pe linia 2.
Da, D-l Wilson? Salut, sunt Detectivul Hodiak.
Mulţumesc că m-aţi sunat. Sunt un mare fan.
Da, nu, sun în legătură cu unul din musafirii Dvs,
Charles Manson? Da.
Aveţi un minut să vorbim despre el?
Pentru că ar fi neglijent din partea mea,
ca om al legii, să nu-ţi spun tot ce ştiu.
Înalţă-te.
corvin.predoiu (subtitrări-noi.ro Team)