Din episoadele anterioare
Abia l-am atins. Pat, va fi bine, nu ?
El mort.
Tandy, am ucis un om.
Pat trăieşte.
Pat a venit după noi ! Dar Tandy ne va salva.
Pat e mort !
Ce motiv ai să ne minţi în felul ăsta ?
L-am omorât, nu ?
Ăsta e cel mai frumos lucru pe care mi l-a făcut cineva.
Cum ai scăpat de barcă ?
Dumnezeule.
El dispărut.
Cum ar putea Pat să fie viu ? Am făcut toate testele.
Testul de respiraţie.
Testul de gâdilare.
Testul de lovire.
Şi toate au dovedit că e mort.
Deci, nu l-am omorât ?
Ba da, normal că l-ai omorât. Doar că e posibil să fie viu acum.
Tandy, e o urmă de sânge aici.
Sau te-ai jucat cu sosul de roşii...
Ba nu, e sânge.
Se pare că duce la plajă.
Uite.
Uite !
Pat în mod sigur a venit aici ca să-şi ia barca.
Nu suntem în siguranţă aici. Trebuie să plecăm.
Ce ? Barca nu mai e. Suntem în siguranţă acum.
De unde ştim că nu a plecat să-şi ia un nou stoc de arme ?
Da, poate a dat drumul bărcii ca să pară că a plecat,
dar el e de fapt aici în Malibu pe undeva.
S-ar putea ca rahatul ăla bătrân să ne spioneze chiar acum.
Dumnezeule, uite-l ! Păzea !
Trebuia s-o fac. Sincronizare proastă.
Cretin.
Ştiţi că eu sunt cunoscut pentru gândirea mea logică, da ?
Vă spun, ne stresăm degeaba.
Pat îşi trăieşte viaţa cu frică. Crede că virusul e încă activ.
Deci nu plănuieşte vreo răscoală sângeroasă,
în care să vină înapoi să ne înjunghie în inimă,
sau să ne taie căpăţâna în somn,
sau se ne jupoaie pielea şi apoi să toarne oţet pe răni,
sau să ne spintece ochii cu un brici.
Bine, am înţeles. Ce sugerezi ?
Pat încearcă să plece cât mai departe de noi.
Probabil că e deja în Hawaii,
cu picioarele în nisip, desenează nişte blugi...
Aşa îl cunosc eu pe Pat.
Pat... Bun băiat.
Câteodată.
Concluzia:
Pat se teme mult mai mult de noi decât noi de el.
Nu se va întoarce.
Da, trebuie să recunosc, sunt de acord cu Tandy.
Am petrecut mult timp cu Pat. Este foarte fricos.
Şi mănâncă mâncare de pisici.
Asta n-are legătură cu nimic,
e doar o ciudăţenie pe care mi-o amintesc.
Deci cred că a plecat definitiv.
Mulţumesc, Lewis.
Tu îl cunoşti cel mai bine, Lewis.
Cred că ne facem prea multe gânduri.
Ne mutăm înapoi în casă ?
- Cred că da. - Eu aş mânca ceva.
- Da. - Bine.
Ăsta e pasul corect.
Suntem în siguranţă aici.
ULTIMUL OM DE PE PĂMÂNT S3-E3: Veţi slăbi cu toţii
Traducerea şi adaptarea: PrInTz @ subs.ro
Salut, amice. Ce ai acolo ?
Salut. Ştiu că oamenii sunt un pic neliniştiţi
referitor la situaţia cu Pat,
aşa că am creat un mic sistem provizoriu de alarmă.
Frumos.
- Vrei o mică demonstraţie ? - Normal.
Carol, vino aici !
Ce tare !
Ce doreşti, Tandy ?
Voiam să-ţi spun că arăţi minunat astăzi.
Discursul acesta merită un sărut.
Pedeapsă acceptată.
Ţi-l voi da.
Vino în grupul cinemaniacilor: www.FilmeSeriale.cf
Mă duc în dormitor.
Sunt 100% sigur că Pat nu se mai întoarce,
dar în 1% şanse că se va întoarce.
asta e o protecţie bună.
Şi în plus, e un cântec haios, deci e o dublă realizare.
Sigur.
Ai remarcat cum Lewis m-a susţinut categoric
la treaba cu Malibu ?
Am văzut.
Ce frumos e să-l văd intrând în oraşul Tandy.
Eu am locuit acolo pentru o perioadă şi vremea e bună.
Asta pentru că tu încălzeşti mereu atmosfera.
Lasă-mă să-ţi dau o mână cu peştii ăştia.
De ce as avea nevoie de o mână ? Deja am două.
Mi-ar plăcea ajutorul tău.
Nu mişca !
Bună, Lewis !
- Te-am speriat ? - Da, foarte tare.
Ce-i asta ?
O cazemată mică.
Vrei să arunci o privire ?
Aici e doar o crăpătură. Sau altfel spus, gaură de păianjen.
Sigur. Da.
Aici e principalul meu punctul de vedere.
Ce părere ai ?
Îmi place. Da.
Punct de vedere bun.
Crăpătura pare corespunzător de mică.
Şanţul e adânc. Da. Sigur.
Uite-o pe Erica.
Să ne închipuim că vine cu intenţii rele.
Bine.
Foc la trunchiul cerebral.
Foc la trunchiul cerebral ?
La baza creierului. Un foc, ameninţare terminată.
Iar cazemata asta îmi oferă un unghi bun pentru a ţinti la cap.
- Urmăreşte-mi degetul. - Bine.
Foc la trunchiul cerebral.
Bună, Erica ! Tocmai te-am împuşcat.
Bine.
Erai tipul cel rău. A fost o simulare. A fost amuzant.
Mă bucur că am fost de ajutor.
Salutare !
N-am putut să mă abţin. Mă simt uşurat acum.
Voiam să vă spun, ce frumos e să fii din nou acasă.
Şi apropo, s-o aplaudăm pe Carol pentru minunata reamenajare.
Copii, opriţi-vă.
E doar o minimă redecorare.
Să vă arăt.
Am luat toate găurile de glonţ şi le-am transformat în margarete.
Ai de grijă, Martha Stewart. Odihneşte-te în pace.
Şi decât să şterg toate acele mesaje nervoase,
am considerat că mai bine le modificăm,
aşa cum purifici apa de canal în apă potabilă delicioasă.
Deci, în loc de "Veţi muri cu toţii", am scris: "Veţi slăbi cu toţii".
Bună idee. Chiar voiam să mai slăbesc puţin,
aşa că mesajul ăsta mă va motiva.
Eu cred că arăţi bine, Tandy.
- Mersi, amice. - Cu plăcere.
Acum, dacă pot să iau cuvântul până nu îmi fuge gândul...
O rimă involuntară aici...
Mă gândeam la câteva măsuri generale de siguranţă
care să vă protejeze comorile... O rimă voluntară.
Avem voie să huiduim peste micul tău discurs,
sau vrei să avem răbdare până la final ?
- Da, probabil la final. - Bine.
În fine, pentru a vă linişti pe toţi, am decis să vă dau
mici lecţii de autoapărare, în fiecare noapte la cină.
- Nu e deloc o idee rea, Tandy. - Mulţumesc, Lewis.
De fapt, am nevoie de un voluntar.
Ai vrea să mă ajuţi ?
Sigur. Da.
Bun.
- Aici e un pistol cu electroşocuri. - Stai puţin.
Mă vei electrocuta ?
Nici vorbă, Lewis.
Vino spre mine precum un criminal.
Bine, în regulă.
Sunt un criminal, vin spre tine chiar acum...
Lewis, te rog, eşti cumva cel mai prietenos criminal ?
Treci înapoi şi poartă-te ca un criminal.
Vrei să mă omori ! Vrei să mă ucizi !
Sunt agitat fiindcă vrei să mă electrocutezi.
Lewis, ai încredere în mine.
Deci trebuie doar să apeşi butonul...
Încă merge. Ce trebuie să fac ?
Încearcă să-ţi iei degetul de pe buton.
Da. Doar retragi degetul de pe chestie.
Scuze, amice.
Treaba asta chiar merge, nu ?
Cineva să pornească un cronometru
ca să vedem cât timp e neputincios.
Eşti bine acolo jos, amice ?
Ce primă zi bună. Vreţi să mâncăm ?
Ne prinde el din urmă, da ?
- Bună. - Tandy, bună.
Aruncă o privire aici.
Ce crezi ?
Îmi place ! Ce este ?
Apleacă-te în dreapta să-ţi arăt.
Am încredere în tine. Sigur are un scop.
Asta e dacă cineva intră în casă.
Nu va putea să localizeze şi să ucidă vaca.
Am numit-o "vacamuflaj".
O ador. Ai putea să deschizi un magazin.
Mi-ar plăcea.
Carol, crezi că Lewis s-a supărat că l-am electrocutat ?
Nu, cred că a înţeles experimentul tău.
Eşti sigură ? Fiindcă am observat o privire când l-am ucis.
Era doar crisparea din corpul lui.
Regret modul în care l-am tratat.
Şi, nu ştiu, sper ca într-o zi să putem fi...
- Vrei să fii prietenul lui ? - Da.
Inimile voastre sunt în locul potrivit.
De ce nu-l întrebi ?
Nu mă pricep la treburile astea.
Vorbeşte doar din inimă şi gură, şi n-ai cum să dai greş.
Aşa o să fac.
Crezi că e Pat ?
Taci şi vino după mine.
Erica, ai pus frica de Dumnezeu în noi !
Copii, ridicaţi-vă pantalonii.
Am avut doar o criză de rău de dimineaţă.
Nu mai spune rău de dimineaţă.
Acum am şi eu.
Evident, trebuie să ne dăm seama
cine declanşează cântecul peştilor de pe pereţi.
- Pantofi de step ? - Şi sunt şi fluiere înăuntru.
Deci, propun ca atunci când ne plimbăm prin casă,
să purtăm aceşti pantofi şi să fluierăm din fluiere.
În felul ăsta, când auzim peştii, dar nu auzim asta...
vom ştii că e cineva pe care trebuie să-l terminăm.
Bine, eu teoretic te susţin.
Dar singura problemă e că
nu voi purta chestiile astea afurisite,
şi nu mă puteţi obliga.
Deci, un "poate" de la Gail.
Înainte să plecaţi, ca să ştiţi,
Am luat câteva electroşocuri în plus şi le-am pus,
cum îmi place mie să-i spun, în "staţia de electroşocuri",
prin toată casa.
Sunt toate foarte bine marcate de acele semne făcute de Carol.
Fac şi eu ceva similar, dar cu topoare.
Eu n-am pus niciun semn,
dar practic sunt o grămadă de topoare prin casă.
Fără instrucţiuni.
Unul este aici.
Deci, trebuie doar să iei toporul,
îl înfigi în persoană
şi apoi ştergi sângele şi pui toporul înapoi în staţie.
Să vorbesc din inimă şi gură.
Salut, Lewis ! Mersi că ai venit aici.
Voi trece direct la subiect.
Ai auzit vreodată povestea leului şi şoarecelui ?
Da. Cred că da. A trecut mult timp.
Atunci să-ţi reamintesc puţin.
Era odată un leu fioros, care trăia într-o savană minunată.
Avea mulţi fraţi şi multe surori. Era fratele mijlociu din cei 11 lei.
Freddy era fratele cel mare,
apoi Robert,
apoi Lewis, apoi Taylor...
Bună, Todd. Mă gândeam că...
Tandy îl întreabă pe Lewis dacă vrea să-i fie amic.
Doamne. Toţi sunt nebuni.
Şi apoi era Tabitha,
şi apoi Glendon,
iar pe cel mai mic frate îl chema Şoarece.
Un nume ciudat pentru un leu, şi totodată puţin derutant
din moment ce în mod clar există un şoarece în poveste.
Şoarecele ăsta, nu leul pe care-l chema Şoarece,
ci şoarecele întruchipat, era singurul copil,
dar însurat într-o mare familie.
Îl chema Tetracles, iar pe soţie Patricia.
Patricia a fost una dintre cei 21 de copii şoarece.
Numele lor erau, după înălţime, Debra, Daniel, Dorothy...
Toţi cu D. Dominic...
Ce se petrece ?
Habar n-am de ce privesc asta,
dar se pare că Tandy îi cere lui Lewis să-i fie tovarăş.
Doamne, chiar se întâmplă !
Şi mama lor avea un frate pe nume Terry,
care a murit la scurt timp după naştere.
În fine, povestea asta are legătură cu, ştii tu,
şoarecele şi leul,
şi e ca un ghimpe în picior. Da ?
Pe scurt...
Lewis, vrei să fii amicul meu ?
Bine. Da.
Da ? Serios ?
A spus da !
Amice, deci vrei să ne jucăm cu mingea ?
- În regulă. - Mergi mai în spate.
Ce facem aici ?
Nimic. Tandy şi Lewis tocmai au devenit amici.
Îi binecuvântez. În fine.
- Stai, jos pe plajă ? - Da.
Staţi ! Nu !
Pasă în spate.
Puţin cam sus.
Cred că mulţi dintre noi au aflat până acum,
că Melissa a plantat o serie de mine de teren aici pe plajă.
Da. Logic.
Am pus o atenţionare.
ATENŢIE: MINE DE TEREN
Era în buzunarul meu.
Practic am decis să fac plaja
mai puţin o zonă de frecventat şi mai mult una de protecţie.
Sunt câteva acolo.
Câteva dincolo.
Zona aia are puţine.
Iar zona aia e plină.
Deci, câteva, câteva, puţine, plin.
Gata. Aţi înţeles toţi ?
Treaba asta a ajuns prea departe.
Cred că trebuie să ştim toţi unde sunt minele, nu ?
Nu. Vreau să spun, ce mai facem noi aici ?
M-ai pierdut. Suntem aici pe plajă
şi vorbim despre unde sunt plasate minele.
Nu. Adică, de ce mai stăm aici ?
Plaja asta e împânzită cu mine,
un maniac ştie exact unde ne aflăm,
casa asta e un dezastru absolut,
şi peştii ăia, cântecul ăla...
Adică, ce facem ?
Trebuie să plecăm de aici. Locul ăsta e un coşmar !
Coşmar ?
Locul ăsta e o fortăreaţă.
Bine, dar putem trăi practic oriunde pe planetă.
Lewis, nu ţi-ar fi mai uşor să-ţi faci bagajul şi să pleci ?
Fiindcă ai ajuns aici acum 5 zile.
Noi suntem aici de mult timp.
Locul ăsta e o parte din noi.
E casa noastră.
Am râs aici. Am plâns aici.
Ne-am îndrăgostit.
Am descoperit miracolul vieţii şi durerea de boală.
Am îngropat prieteni.
Şi cumva, împotriva tuturor şanselor, am devenit o familie aici.
E nevoie de mai mult decât câteva mine de teren
să ne facă să plecăm.
Eu aş evita zona aia.
Nu e nimic.
- Scuze. - Iisuse.
Eu mă retrag.
Tandy !
Dumnezeule !
Ce se petrece ?!
Trebuie să fie Pat !
Staţi calmi, nu e Pat !
Atunci cine declanşează minele de teren ?!
Habar n-am !
Ce ne facem ?
Nu !
Ce faci ?!
Nu mai ştiu !
Cine trage în noi ?
E Melissa ! Nu trage în noi !
Atunci pe cine împuşcă ?
Habar n-are ! Trage la întâmplare !
Doamne, vom muri cu toţii, nu-i aşa ?
Ascultaţi !
A venit mareea şi a declanşat minele.
Vibraţia exploziilor a declanşat alarmele de la maşină. Atâta tot !
Vedeţi ? V-am spus eu că nu e nimic !
Aşa că să mergem înapoi şi să dormim !
Greşeala mea !
Am ţintit din greşeală un depozit de muniţie.
Nu mai pot trăi în felul ăsta !
Indiscutabil, mai trebuie să lucrăm la detalii.
Dar îi vom da de capăt !
Nu, eu sunt cu Gail ! Nu merită !
Tandy, aşa nu se poate trăi !
Copii, vă rog ! Nu e nimic de care să vă temeţi !
N-am învăţat nimic de la Tony Robbins ?
În regulă ! Eu plec mâine !
Cine doreşte, mă poate însoţi.
Trece-mă pe listă !
- Şi pe mine ! - Vin şi eu cu tine !
Tandy, să mergem şi noi cu ei.
Nu putem renunţa !
Asta e casa noastră !
Tandy, suntem prieteni, da ?
Ştii povestea aia pe care mi-ai spus-o
despre leul şi şoarecele ?
Se termină cu şoarecele care trage ghimpele afară
din piciorul leului.
Ştiu că ai multe amintiri aici,
dar cred că e momentul să scoţi ghimpele din picior.
Adio, Billy.
Cred că ştiu deja răspunsul, dar trebuie să întreb.
O putem lua pe Cher ?
Nu, aşa e ? Nu mai contează. Şterge.
Unde mergem ?
Vom vedea.
Traducerea şi adaptarea: PrInTz @ subs.ro
Vino în grupul cinemaniacilor: www.FilmeSeriale.cf