Anterior în "Aftermath"...
O să rămân.
Îi poţi spune te rog că nu poate rămâne aici?
- Adevărul e că mi-ar prinde bine. - Nu?
Sunt asistentă. Are sens.
Nu trebuie să ţinteşti cu asta.
Trage atât de mult cartuşe, că nu poţi rata.
Eşti viaţa mea acum.
- Atenţie! - Infectaţi! Adăpostiţi-vă!
Fugi! Fugi!
Josh, încetineşte!
Nu-i mai văd. Cred că am scăpat de ei.
E toată lumea bine?
Da. Bine.
- Iubito? - Ce este?
Aşa ceva nu e posibil.
Este... nu e bine deloc.
Dumnezeule.
Nu este apă pe hartă.
Oceanul e la 25 de km de aici.
Nu mai e.
- Avem musafiri. - Rahat, suntem prinşi.
Nu pot să cred.
"Am privit şi am văzut un cal alb.
Călăreţul său se numea 'Moartea'."
Aftermath Ep. 5. Zăngănit şi pălăvăgeală
Am o vestă Tac, fiule.
Rezistă la 1,500 cartuşe pe secundă,
iar arma ta abia scoate 12,
aşa că las-o deoparte înainte să te răneşti.
Matt.
Ce?
Booner.
Karen Farrell.
Booty? Booty! Dumnezeule!
Booty, pe unde ai fost, fată?
Vino aici şi dă-mi un pupic!
Drace!
Tocmai i-a spus mamei "Booty?" (Buci).
Da.
- Arăţi bine, să ştii. - Vrei să încetezi?
Nu. Vorbesc serios. Apocalipsa te prinde.
Încetează. Lamar, el este soţul meu, Josh Copeland.
Salut. Am auzit multe despre tine.
Da? Cele mai multe sunt adevărate.
Norocul meu, am mai uitat din ele.
Iar ei sunt copiii mei.
Matt şi Brianna şi Dana.
Copii, Lamar Boone, aka Booner.
Nenorocito!
Ce?
- Trebuia să mă aştepţi. - Termină.
Nu. Am crezut c-o să mă aştepţi.
A spus c-o să mă aştepte.
Tocmai i-ai spus "Booty?"
Da, i-am spus mamei tale "Booty."
Toţi din Air Force îi spuneau.
Dar nu este adevărat pentru că
aveau altă porecla pentru mine şi nu era asta.
Şi care era?
Îmi spuneau "Beauty." (Frumoasă)
Pe care am prelucrat-o în "Booty."
Mulţumesc. Mulţumesc pentru asta.
- Pentru că ştii? - Încetează!
- Ok. Sunt adulţi. - Da.
Cel stresat e tot al tău?
- El tocmai s-a alăturat. - Devyn.
Da, Devyn. Devyn s-a alăturat de curând.
- Mi-a salvat viaţa. - O...k.
Ciudate zile, nu?
În fine, ce naiba cauţi
aici la capătul lumii?
Nu, fugeam de nişte Infectaţi,
- şi pe urmă am dat de ocean. - Da, da, ultimul cutremur
a remodelat întreaga coastă. Baza mea e pe teren înalt.
Altfel, am fi fost înghiţiţi ca toţi ceilalţi.
Pe de altă parte, poţi prinde somon de pe ponton.
- Vă e foame? - Da, suntem lihniţi.
Eşti o fată norocoasă.
Semeni cu mama ta. Puteai semăna cu el.
- Asta e bună. - Mulţumesc.
Am dat peste Jeff Quantrell.
Mai are zona aia de carantină?
- Da. - Nişte Infectaţi
- au reuşit să scape. - Da.
Mătuşa noastră, Sally, a rămas acolo să ajute.
Bine, dacă îl ştiu pe Quantrell,
are totul sub control.
Sus.
În regulă, trebuie să continuăm.
Pe aici!
- Pe aici. - Da!
Bine, am scăpat de ei.
Dar ţi-au furat operaţiunea şi au distrus totul!
Iar acum Infectaţii vor distruge totul în drumul lor.
Trebuie să ajungem la Booner şi să-l avertizăm.
Dar dacă ai stat aşa de mult cu ei,
cum de nu eşti infectat?
Am luat o doză puternică de tetraciclină.
O iau de fiecare dată când mă îmbolnăvesc.
Dar cu Infectaţii care au distrus tabăra,
am ratat ultima doză, dar este ok.
Am o cabană mică la 5-6 km mai la sud.
E în drum spre Booner. Am o rezervă de urgenţă acolo.
Trebuie să mergem acolo. Haide!
Quantrell ne-a spus că ai o operaţiune aici.
Îi puteţi spune "Alamo"?
Da. Nu e numele meu, dar merge.
Am planificat asta de ani buni.
Mereu am ştiut că se va întâmpla aşa ceva.
Ai darul profeţiei?
Pe naiba!
Era destul de evident.
Să fiu pregătit m-a costat o soţie.
- Deci te-ai însurat? - Ca răzbunare pentru noi.
- Nu a existat niciodată "noi," Lamar. - Serios?
Niciun "noi".
Era finuţă, dar nu credea în multe.
Aşa că acum, am baza mea, mâncare, muniţie, propriul pluton,
şi fără guvernare, mai puţin eu.
Eşti singura persoană pe care o ştiu a cărui viaţa s-a îmbunătăţit la apocalipsă.
Recepţionat, Booty.
Omule, imi place aici. Ok.
Veniţi la bază cu mine. Vă introduc eu.
- Perfect. Unde e? - Mergeţi pe drum.
5 km. Se face la stânga.
Ultima săptămână, am spânzurat pe unii ca să facem un bine trupurilor.
Mergeţi 3 km prin pădure.
- Pe unii? - Periculoşi.
Prădători.
Oameni care au luat legea în mâinile lor.
- Spre deosebire de tine? - Nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Eu sunt legea.
- Corect. - Ai spus...
I-ai spânzurat?
Da. Îi descurajează pe ceilalţi.
Rămâneţi pe drumul principal.
Sunt nişte chestii incredibile acolo.
Şi, Booty, tu şi cu mine avem de recuperat.
- Da, da, da, să fii sigur. - Bine?
Tipul ăla e puţin ...
Ştiu, cretin.
- Da. - Booty.
Ce? Ce? Mamă.
- Mamă, ce ai? - Dumnezeule, auzi şi tu asta?
- Auzi şi tu ţiuitul ăsta? - Isuse, mamă.
Nu ţiuie nimeni. Nu se aude nimic, mamă.
Eşti bine?
N-ai auzit asta?
Nu. Ce ai...
Este... nu, nu. Sunt bine. Sunt bine.
S-a...dus.
Eşti sigură?
Dumnezeule.
Cât mai e?
Nu mult.
Am ocolit puţin acolo,
dar cred că acum suntem bine.
Ce s-a întâmplat?
Impact cu craterul, poate.
- Trebuie să găsim alt drum. - Bine, de ce e apa roşie?
Poate că nu e apă, Matt.
Booner a spus să rămânem pe drum.
Asta nu mai e posibil.
Copacii sunt deşi.
Poate găsim ceva la vest de aici.
Hei, Dana, tu vi cu mine . Rămânem pe drum.
Devyn, Matt, să mergem. Stai la stânga noastră.
Şi eu şi mama?
Păzim rulota. Tu rămâi cu mine.
Nu trebuie să mă protejezi, mamă. M-am descurcat şi singură.
Quantrell?
Jeff?
Jeff, de ce m-ai abandonat?
Eşti mai în siguranţă fără mine.
Infectaţii au luat medicamentele.
Îmi pare rău.
Jeff, eşti bolnav.
Fără medicamente, nu se va termina bine.
Acum înţeleg mai mult ca oricând,
dar cât de curând, voi fi la fel de nebun ca un şoarece în cană.
Sunt un pericol pentru tine.
Când te vei simţi ameninţată, vreau să foloseşti asta.
Îmi vei face un serviciu.
Am trecut prin viaţă
fără să împuşc pe nimeni şi n-am să încep acum.
- Vremurile s-au schimbat. - Uite...
spui că Infectaţii au furat medicamentele?
Păi, nu sunt cei mai organizaţi oameni, nu?
Cred că au mai scăpat ceva pe aici,
şi le vom găsi.
Ce zici de locul ăsta?
Prea îngust.
Hei. Jos aici.
Ce este?
Doamne, este o mână!
Este o mână!
Pare că a fost mestecată.
E un fel de prădător.
Scriptura vorbeşte despre monştrii la sfârşitul zilelor.
Scriptura spune ceva şi despre rute ocolitoare
pentru că asta ne trebuie acum?
Haide.
Nu, nu. Nu pot.
N-am fost făcut pentru vremurile astea.
Fi tare sau mori, puştiule.
Mă întorc!
Mă întorc.
Devyn spune că au văzut lucruri destul de urâte acolo, mamă.
Da.
Aici.
A spus că se roagă pentru putere.
Da, păi, cu toţii am avea nevoie de putere acum.
Cât timp crezi că vor fi plecaţi?
Cât va fi nevoie să rezolve problema.
Asta e... liniştitor.
Mulţumesc.
- Ce vrei să spun? - Nu ştiu.
Ceva, "Se vor întoarce curând, draga mea."
Sau "trebuie să apară."
Ok, bine, o să văd ce pot face.
Îmi pare rău.
Sunt atât de bucuroasă că eşti iar cu noi.
Da, mamă, şi eu.
Mi-ai lipsit.
Ce se întâmplă? Ce?
Mamă?
Este ok. Va trece. Va trece.
- Ce s-a întâmplat? - Haide, ai auzit şi tu.
N-ai auzit asta? Ca un urlet?
- Un urlet. Ca un... - Ca o prevestire?
- Vorbesc serios. - Mamă, e o expresie.
"Urli ca să prevesteşti." Nu mai ştii?
Erau... erau în cărţile pe care le-am avut.
- Ok. - Mamă, auzi o prevestire
doar când cineva din familie va muri.
Ok. Asta e înălţător.
Mulţumesc pentru asta.
Hei, aici e un drum.
Hei, e un drum aici!
Mă duc să verific!
Ok. Voi aştepta aici.
Lasă-mă!
- Dana! - Ajută-mă!
Pe urme! Hai! Hai!
Te rog, ajută-mă!
Ajută-mă! Tată!
- Tati! Ajută-mă! - Ce este?
- Nu ştiu! - Ce este?
Nu ştiu!
S-a legat de piciorul meu! Nu-i da drumul!
- Ce este? - O scurgere.
Nu-i da drumul! Nu-i da drumul!
Scoate-mă!
Haide! Fugi! Fugi!
Deschide uşa!
Haide, Matt!
- Ce, Dana? What? - Ce s-a întâmplat?
Ce se întâmplă?
- Urcă, fiule. - Ce naiba se petrece?
Josh! Dana, ce s-a întâmplat?
- Am... - Ce s-a întâmplat?
- Cine dracu ştie? - Ce-a fost?
A fost o Jubokko. (pomul vampir)
- A fost o plantă Jubokko. - O ce?
Jubokko e o plantă demonică mitică din Japonia care se hrăneşte cu carne de om.
- Ok, bine, nu suntem în Japonia. - Şi nici în vreun mit.
Dar am văzut alte personaje mitice ca vampiri, dragoni,
şi acum această plantă.
Unde e Devyn?
E în spate. Se roagă.
Iar?
Poate n-ar fi o idee rea. Bine, să mergem.
Un mit nu m-ar fi tras în pământ, tată.
- Unde mergem? - 1 m sub pământ?
Băieţi.
Nu.
E moartă.
- Bateria. - Acum o oră era bună.
Bine, va trebui să verific.
Tată, nu poţi ieşi acolo.
Mă tem că nu am de ales.
- Quantrell, ce faci? - Pleacă.
Uite, nu m-am oferit voluntar să văd cum îţi iei zilele.
- E decizia ta să rămâi. - Da, dacă şi tu eşti aici.
Uite...
vrei să-ţi zbori creierii,
măcar aşteaptă până mă reunesc cu familia mea.
Acum-acum, nici nu ştiu unde sunt.
Sunt la Alamo, pe drum în sus, la Booner.
Dar drumul ăla trece printre Infectaţi.
Nu pot trece pe acolo fără tine.
Uite, mă pot baza pe tine,
că mă ajuţi să ies de aici, da?
Ok, mergem la Alamo cu o singură condiţie.
Care?
Dacă vine momentul, mă împuşti.
Nu vreau să mor aşa.
Bine?
Să pornim maşina!
- Avem 5 minute, maxim. - Aş spune că 3.
Uite, vezi să nu fie agăţătoare. Eu mă uit la motor.
Dacă ceva merge rău, ne retragem aici.
Mamă, este aici! Şi aici!
- Omoar-o, mamă! - Înapoi! Înapoi!
- Omoar-o, mamă! - Pleacă de lângă ea.
- Omoar-o! - Înapoi!
Afară! Afară!
Ok! Ok! Aşteptaţi!
Ce trebuie să facem, să mergem?
Cât de departe e Alamo?
Nu ştiu. 5-6 km.
Da, pe jos cu Jubokko în jurul nostru.
Da, dar putem rămâne pe drum.
Şi noi credeam că e bine în pădure.
Iubito, nu putem sta aici. O să fie şi mai mare.
Da, o să fie mai mare, şi mai puternică.
Hei, Dev, eşti bine?
Da, când eşti aici.
- Eu, tu, la fel. - Ce?
E ceva ce spuneam când eram mică.
Înseamnă, adică... cam la fel.
"Simt la fel," la urma urmei.
Eu, tu, la fel. Mergi cu mine?
- La naiba, da. - Trebuie să te învăţăm şi după "la naiba," nu?
Asta e progres, Dev. Poţi doar...
- Aştepţi o secundă? - Da.
Înţeleg că eşti şocată pentru ce s-a întâmplat mai devreme
- dar nu avem de ales. - Nu-mi spune ce simt.
Sunt monştri oribili acolo, şi tu vrei să treci printre ei.
Ai alte sugestii
- pentru că nu cred că asta... - Auziţi asta?
- Mamă, e prevestirea? - Nu. Nu, nu e prevestirea.
Aud şi eu. Motoare.
- Arme. - Băieţi?
Copii, la arme.
Hei! Hei, hei!
Nu ieşiţi!
Demoni de viţă-de-vie!
Familia Copeland, suntem oamenii lui Booner.
Hei. Ce e asta?
Sare de deszăpezire.
Plantele n-o plac. Se retrag.
Sunt Martin. Ea e Jane.
Booner era îngrijorat că n-aţi ajuns.
Era o plantă. Aproape mi-a mâncat sora.
Şi pe urma motorul n-a mai pornit, aşa că...
Da.
Se încolăcesc în jurul motorului.
Nu-ţi dai seama cum reuşesc asta, dar reuşesc.
Da, bine, cum le oprim?
Sarea e un început,
dar le-am speriat rău.
Ţi-a eliberat maşina.
- Să mai încerc o dată? - De unde ştii toate astea?
Nu e prima dată, D-le. Sunt peste tot pe aici.
Vorbim de specii invazive.
- Ştii unde e asta? - Da, aproape m-a mâncat.
Mă bucur că n-a reuşit, D-nă.
"Doamnă?" Am 16 ani.
Scuze. Păreţi mai în vârstă.
Asta e de bine?
În cazul tău, da, este...
Doamnă.
O să vă escortăm la bază,
şi mă voi întoarce să pun nişte C4 la planta centrală.
Poţi să-mi arăţi unde e?
Sigur. După mine. E la 50 m pe aici.
- Hei, mă descurc! - Vest-nord-vest. Fugi.
Da, şi de când te dai la băieţi?
Ştiu. Ce fac acum?
E puţin cam crud, dar ai arătat potenţial.
- Da! - Bine, merge.
Ai adus ceva jocuri? Indicii? Mimă?
Infectaţi! Haide. Trebuie să plecăm!
Ai lăsat cuptorul pornit, dragă?
Ce? Serios?
Mă joc cu tine, Sally.
Mă joc.
Să plecăm de aici
Fiţi atenţi!
Echipa de recuperare! Booty şi ai ei!
- D-le? - Deschide poarta.
Da, D-le.
Hei. Booty!
Haide. Ce a durat aşa mult, fată?
O mare plantă uriaşă, sincer.
O mâncătoare de oameni.
E de fapt o creatură din mitologia japoneză.
E un prădător de ambuscadă cu rădăcini înfometate.
- Da. - Se numeşte Jubokko.
- Asta. - De asta te-ai însurat cu el.
Toate cuvintele astea mari.
Şi ai omorât-o?
Păi, n-am ştiut cum.
Sunt sigur că ai făcut tot ce ai putut.
- Da. - Pariez că a trecut ceva
- de când n-aţi mai mâncat ceva cald. - Da, cam o săptămână.
E cu o săptămână prea mult, iubito. Haideţi, acum.
Hei, toată lumea mănâncă la Booner's.
Şi am apă curentă, caldă şi rece, da? Da?
- Haide. - Da?
Aşa că mergeţi să vă spălaţi, şi eu pregătesc masa.
În regulă, bine. Băieţi, luaţi genţile. Să mergem.
- Orice pentru tine. - Eşti cel mai tare.
Mulţumesc.
Toată lumea se duce de râpă,
şi şobolanii ăştia blestemaţi pun
aceleaşi gunoaie vechi iar şi iar!
Ok, avem griji mai importante acum.
Stop! Opreşte maşina!
La dracu!
Haide! Haide!
- Dumnezeule. - Drace!
Acum o să pierdem emisiunea!
Aici era!
Da!
Hei, hei. Hei, hei! Încetează!
Încetează! Încetează!
Eşti Jeff Quantrell, Ofiţer în USAir Force.
Eşti bolnav şi avem nevoie de medicamente.
Înţelegi? Arată-mi că înţelegi.
Înţeleg.
Deschide gura.
Medicamentele sunt aproape,
dar suntem pe un teren periculos şi maşina s-a stricat.
Am nevoie de tine...
să decizi ce facem.
Putem merge pe acolo.
- Ok. - Îmi trebuie o armă.
Poftim.
Hei, cum mai bei cafeaua?
Cu alcool.
- Te rezolv. - Haide.
- Haide, omule. - Hei, să ghicesc.
Muzica este un DJ bătrân.
Da, Brother Bob Black, the Moon Dog.
E atât de ciudat că numai asta se aude.
Nu crezi că e ciudat?
Nu ştiu. Mie îmi place.
Vrei să spui ceva.
Da, păi, doar că...
de ce s-ar chinui cineva să difuzeze nişte vechituri?
Adică sunt probabil din 1958, toamna?
Nu este relevant.
- Crezi? - Tu nu?
Obişnuiam să cred că nu e relevant.
Acum cred. Nu ştiu.
Hei, Booty. Să-ţi mai pun puţin.
- Te rog. - Aşa e bine. Ce băiat rău.
Mulţumesc.
Unde ai fost?
Devyn nu se simte prea bine aşa că am stat cu el
până a adormit.
Ca o soţie.
- Cum adică? - Sugerează
că eşti măritată cu Devyn pentru că, să recunoaştem,
fratele nostru poate fi puţin măgar.
Serios, totuşi, nu e chiar genul tău.
Nu am un gen.
- Criminal. - Bătrân.
- Tatuat. - Criminal.
Am înţeles. Mulţumesc.
Ciudat. Îmi place de el. şi ce?
Îţi place de el, ca de un frăţior?
Are, cât, 12 ani.
Matt, îmi place de el, ok?
Băieţi, nu uitaţi că a renunţat la tot pentru mine, ok?
Toată viaţa lui. Tot ce ştia vreodată.
Şi ştiu că îi este frică mereu,
dar ar muri pentru mine.
Ştiu asta. Fără discuţie.
Da.
Şi tu nu l-ai încurat în niciun fel
să simtă aşa?
Nu. Nu.
Puţin, ok? Nu-ţi scapă nimic, nu?
Şi acum e îndrăgostit de tine.
Dana, sunt responsabilă pentru el.
Cred că-l iubesc.
- Mai vrei? - Semnul zice câte unul de persoană.
Poţi avea desertul meu.
Adică, ai avut o zi mare.
Nu, n-aş putea.
Ok. Sunt destule.
Dumnezeule. Ce mă fac?
Iei distanţă. E cu mult mai mare pentru tine.
- Cu mult. - Taci. Nu fi prost.
Te duci acolo, şi-i mulţumeşti.
- Bine, şi pe urmă? - Pe urma taci
şi rămâi acolo, şi el se va oferi
să-ţi prezinte tabăra. Tu spui da,
şi pe urmă orice se întâmplă după asta, de tine depinde surioară.
Sunt cu 2 minute mai tânără ca tine.
Pune-ţi pantalonii de fată mare.
Nu-i pasă nimănui ce am de spus?
Nu.
Ok.
Acest loc a fost un centru de detenţie pentru tineri
proiectat să ţină oamenii înăuntru,
dar funcţionează foarte bine să-i ţină şi afară.
Avem mâncare, electricitate, transport.
Cam nelimitat.
Trebuie să recunosc, sunt impresionată.
Mulţumesc.
Deţinem 50 kmp prin dreptul de cucerire.
Puteam avea mai mult dar nu aveam personal de întreţinere.
Destul pentru joacă, apă proaspătă,
şi păstrăm teritoriul steril.
Orice răzvrătiţi sau Infectaţi, îi urmărim şi-i spânzurăm.
Eşti o ameninţare destul de mare
la fel ca oricine de aici.
Şi nu eşti de acord?
Dă-mi voie să-ţi spun ceva...
Nu e nimeni aici
care să refuze această sarcină specială.
Aici este locul nostru, şi nu renunţăm la el.
- Cât timp? - Cât e nevoie.
Păi, e sfârşitul lumii.
Tu nu renunţi. Nici eu nu renunţ.
- Hei. - Hei, Karen, eşti bine?
Da, am nevoie de aer. Să mă scuzaţi.
Este mereu "Quantrell, fă asta"
sau "Quantrell, fă-o pe asta."
Să ştii, într-una din zilele astea, le voi arăta acestor nenoro...
- Hei. - Rahat!
- Ai ceva medicamente? - Fiţi fără grijă, Doamnă.
Mă ocup eu.
E atât de greu să fi respins.
Rahat. E posedat.
Ia arma, Sally!
Omoară Infectaţii!
Sunt posedaţi de vampiri!
Nu! Jeff!
Spune-i lui Booner!
Fugi! Fugi Sally!
Şi vine cineva aici?
Nu, nu avem destulă apă să umplem piscina.
Toate resursele noastre merg la supravieţuire.
Hei, ştiai că praful de puşcă conţine sulfuri
pentru reacţia sa exotermă, şi ca rezultat
1% din explozie este apă?
Scuze.
Asta... doar că... fac asta pentru că sunt deşteaptă.
Genul proastă de deşteaptă, mai bine spus.
- Proastă de deşteaptă? - Da.
Sunt deşteaptă în punctul unde e stupid
şi cei mai mulţi nu apreciază asta,
aşa că spun ceva nepotrivit,
şi dacă ei pleacă, nu sunt interesată.
Încă nu eşti interesată de mine?
Nu, nu. Sunt. Evident.
Mult. Eu...
Nu, nu cred asta pentru că aproape am fost mâncată de o plantă
Ci... pentru că... m-ai ascultat,
şi nu am nicio idee de ce eşti aici cu mine
şi din cauza asta totul e misterios, ştii?
Nu e misterios.
Eşti frumoasă şi bună
şi n-am încetat să mă gândesc la tine de când te-am întâlnit.
- Câţi ani credeai că am? - 21, poate.
Ok, deci...
Mă gândeam că dacă...
nu te sărut acum, chiar acum,
cine ştie când mai am ocazia?
Scuze, eşti un soi de demon
sau monstru sau plagă sau orice altceva
care îmi va rupe faţa şi o va mânca?
Nu, sunt chiar un tip fericit acum.
Dar intru de santinelă în 10 minute.
Mă mulţumesc cu 10 minute.
Hei!
- Cine e? - Identifică-te!
- Sunt Sally Farrell! - Ce naiba e asta?
- Culcat, arma în exterior! - Ce se întâmplă?
- Sunt Sally Farrell! - Sally!
- Karen! - Culcat sau trag!
- Dacă tragi trag şi eu! - Karen, ce naiba?
- Te împuşc. - Ce naiba? Karen!
Lasă arma!
Hei, nu vrei să faci asta, Booty.
- Lasă arma! - Deschide poarta.
E sora mea. Lasă arma!
- Îţi zbor capul! - Acel om îşi face treaba!
Îl voi omorî pe loc! Ştii asta.
Ştiu, şi asta e tare.
- Lasă arma! - Hei! Deschide poarta.
Mergi după ea şi adu-o.
Acum, ştii că ţin la tine,
dar dacă are un vampir în ea,
te descurci!
- Karen! - Bună.
- Karen! - Fata mea.
Bine. Bine.
- N-o să vă placă asta. - Pariem că nu.
Sunt Infectaţi posedaţi de vampiri acolo,
- şi mătuşa Sally a văzut unul. - Stai, mătuşa Sally e aici?
Da. Acum a ajuns.
Nu vom întreba ce s-a întâmplat cu Martin?
Nu, pentru că, încă o dată,
sunt Infectaţi, cu vampiri
în ei, care vin încoace.
Bine. Suntem pregătiţi.
Care e preferata ta?
Cea care nu trebuie să ţintească.
- Bree? - Ceva tare.
- Dev? - Ce?
Ce armă?
Niciuna.
Fără călători, omule. Avem nevoie de toată lumea.
"Să nu ucizi."
Da, ştiu.
Uite, Dev...
Dumnezeu nu vrea să omorâm,
dar nici nu vrea să murim.
Auto-apărare.
- Poate trebuie să murim. - Nimeni nu crede asta.
Nici măcar tu.
Nu ştiu.
Nu mă simt în apele mele.
Uneori, Dumnezeu te încurcă, nu?
Nu cred că vrea asta.
Nu ştim ce vrea Dumnezeu.
Şi dacă aş fi în locul tău,
l-aş scoate din discuţie acum.
Aş găsi altceva pentru care să merite să lupt...
şi aş lupta pentru asta.
Să mergem.
Trebuia să faci injecţia!
Stai! Identifică-te!
Am spus să te identifici, boule!
- Jeff Quantrell? - Mai trăieşte!
- Hei, hei. Uşurel! Sally! - Nu mai trăieşte mult.
Hei, hei. Hei. Hei, Quantrell!
Sunt eu. Avem tetraciclină! Să-i dăm tetraciclină!
A trecut de punctul ăla. E pierdere de medicamente.
- Ne-a salvat viaţa. - Da, bine, mi-a salvat
viaţa de două ori numai în Kandahar,
dar va muri indiferent ce facem.
Uite. Am eu grijă de el, ok?
Mă ocup eu de el.
Hei, haide. Sunt cu tine.
Nu te ştiam că laşi oameni în urmă.
O să fi bine.
Uită-te la mine. Stai cu mine.
Quantrell, stai cu mine.
Bine, urâtule, să mergem. Să mergem la infirmerie.
Bine, închide!
- Da, D-le! - Asiguraţi porţile!
Sunt un lama-huma-rama- huma-ding-dang-dong.
Cu asemenea limbi, nu dai greş niciodată.
- Hei. - Ce este asta?
Asta e Bob Black.
De ce asculţi asta?
Păi, ştii, pentru că... De fapt, ai dreptate.
Nici măcar nu-mi face plăcere.
- Pare puţin dinaintea ta. - Ce anume?
A spus că pare să fie dinaintea ta.
Deci se spune că Infectaţii sunt şi posedaţi acum.
Păi, bănuiesc că nu e niciun motiv să nu fie aşa.
Nu ştiu, mă gândeam că ar trebui să ştii.
Cred că o să fie urât.
De ce?
Pentru că vampirii sunt deştepţi.
Ştii, când primul din ei m-a luat, am crezut că era că...
Ca un animal, ceva, ştii?
Adică, era insticntiv şi...
Tată, cel din acel Reverend putea păcăli oamenii.
Ca şi... ca şi când ştia ce face,
şi avea în plan să mă omoare,
şi ar fi reuşit.
Aşa că dacă pui ceva deştept în altceva
care vrea deja să te mănânce...
- Am înţeles, draga mea. - Da.
Am înţeles. Am înţeles.
Uite...
Cum te-ai simţit să-l omori?
Nu ... nu ştiu. Ce fel de întrebare e asta?
Bree, e ceva ce ştii întotdeauna.
E ceea ce simţi.
Cred că ai venit aici să-mi spui asta,
aşa că aştept.
Bine.
M-am simţit bine.
A meritat-o. Din plin.
Adică am fost... speriată şi...
să-l omor n-a fost cea mai grea parte.
Acel sentiment. Asta te va ţine în viaţă. Înţelegi asta?
Ştiu.
- O să mă duc la culcare. - Ok.
Noapte bună, draga mea.
Mai e ceva?
- Nu, nu. Lasă. - Ce?
Tată, Devyn e îndrăgostit de mine.
Păi, asta ... I nu-ţi face griji pentru asta.
E doar un băiat. Asta e... E destul de natural.
Da. Da, ştiu.
Sunt nişte vremuri ciudate, nu?
Ştii...
creştem repede.
- Să ţii minte asta, ok? - Ok.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Deschide poarta!
Cercetaşii au raportat activitate turbulentă în zonă.
- Infectaţi. - Câţi?
30, 40. Cei mai mulţi sunt posedaţi.
Ok. Martin, ia fiecare om disponibil.
Pe drumul de sud, înainte de răsărit, îi flancăm.
- Şi îi prindem în ambuscadă? - Nu, nu, nu.
Îi conduceţi încoace. Îi vom aştepta.
Dar, D-le, dacă suntem acolo, cine va fi aici să apere locul?
Păi, cred că va trebui să ne bazăm pe noii noştri prieteni.
- Dar, D-le... - Fă cum am spus.
Haide.
Da, D-le.
Omoar-o. Omoar-o!
Unde te duci? Unde sunt copiii?
Sunt deja pe ziduri. Boone îi vrea pe toţi acolo.
- Ce? Nu şi fetele. - Cea mai bună şansă
să supravieţuim este să fim superiori cu gurile de foc.
- Ăsta nu eşti tu. - Nu, nu sunt. E Boone.
Dar are dreptate, nu? Haide.
Unde te duci?
Stai cu Quantrell la infirmerie!
- Am greşit. - Cu ce?
- Despre tine. - Isuse.
Ne-am trăit vieţile cum am vrut,
şi e clar că tu ai făcut ce trebuie cu a ta.
Îmi pare rău.
- Pot face asta - Ai grijă de tine.
Pe poziţii! Pe poziţii!
- Haideţi! Să mergem! Să mergem! - Unde sunt toţi oamenii tăi?
- Cam la o milă în afară. - Să-i ţină afară?
- Să-i aducem încoace. - Nu înţeleg.
Îi direcţionam spre noi.
Pe urmă îi lovim.
Hei. Hei. Sunteţi pregătite?
Doamne, te rog fă că Diavolul să treacă de noi.
Da, n-ai să vezi asta. Nu va dura mult, oameni.
Urăsc asta! Urăsc asta! Urăsc asta! Urăsc asta!
- Urăsc asta! - Dana.
- Ia-i arma! - Eu, eu, eu.
Uşurel, Dana.
- Puştoaica promite. - Taci.
- Booner, recepţionezi? - Da, băiete. Ce e?
Intră în zona moartă.
- Anunţă-mă când e plină. - Acum e destul de plină.
Vrei să rămânem cu ei?
Negativ. Retragerea.
- Aprinde-i. - Îi aprindem!
- Ce facem? - Toţi au râs de mine.
Spuneau, "Oh, Booner a înnebunit
îngroapă conserve în pădure şi alte alea,"
dar am îngropat mai mult decât conserve în pădure.
Loveşte-i.
Am îngropat şi mine antipersonale modificate, din Iugoslavia,
cu surplus de exploziv, zdrenţelor!
Demoni! O grămadă!
Da, băiete!
Exact, puişorilor, bastarzi cu fum în ochi!
Da! Asta e.
Să vă întoarceţi la dracu sau în St. Louis,
de unde veniţi voi!
Hei, şi să le spuneţi că v-a trimis Boone!
Vă întoarceţi cu toţii acum!
Fraţii şi surorile mele!
A fost linişte în vale!
Mamă, încep să înţeleg ce ai văzut la el.
Acum cineva să meargă acolo şi să împuşte răniţii.
- Da, D-le! - Nicio victorie!
A ta e permanentă!
Numai moartea e permanentă.
Da.
Asta vei păţi şi tu într-o zi.
Mătuşă Sally? Nu, nu, nu.
Sally? Sal?
- Ar trebui să fi lângă ea. - O las un minut.
Eşti mai bun pentru ea. Mai complet.
Mamă?
Mamă, suntem aici.
Suntem aici cu toţii.
corvin.predoiu www.subtitrări-noi.ro