Vei ieşi mâine cu fiul tău la ora 10:00.
Cumpără benzină cu cardul de credit. Mergi la Starbucks.
Fă rost de o dovadă că n-ai fost acasă
între 10:00 şi prânz.
O vei găsi pe Daphne pe pardoseală lângă chiuvetă,
cu gâtul rupt ca şi când a alunecat.
Vine un bărbat să te omoare.
Nu eşti profesoară de engleză.
Când eram tânăr, mă uitam la filme,
şi mereu credeam că e o prostie
să arunci cadavrele în rău.
Mă gândeam, "De ce nu-şi fac un prieten la o casă de pompe funebre
şi să ardă cadavrele?"
Am primit un telefon de la fratele tău David săptămâna trecută.
A lăsat un mesaj.
N-a spus decât că-ţi returnează apelul.
L-am sunat acum 5 ani.
- Şi a sunat de 3 ori? - Da.
Crezi că Ava ştie ceva?
- Hei! - Hei, unchiule Jav!
- Ţi-a gătit? - Nu încă.
Eşti un chef privat, unchiule Jav.
Un chef privat?
De ce mă sună David?
Vrea să îndrepte lucrurile.
Bine, ăsta nu e tata pe care îl ştiu, Ava.
De asta sună David.
Să te dea la telefon să te invite el personal.
Să mă invite unde?
Mi-e foame.
Ai mâncat un Big Mac acum o oră.
Scârbos. Nu, n-am mâncat.
Ba da, ai mâncat.
Am avut un double cheeseburger. E o diferenţă.
Bine, ideea e că ai mâncat.
Acum vreau să mănânc iar.
E ceva cu tine.
Vrei să găseşti un loc?
Trebuie să mă concentrez.
Am găsit un loc.
Ăsta e un shopping mall.
Nu vreau haine. Vreau mâncare.
Păi, la shopping mall-uri, le poţi găsi pe amândouă.
Poftim.
Ce se întâmplă?
- Mergi la cumpărături. - De ce?
Pentru că îţi place să mergi la cumpărături.
Pentru că avem o cină în familie,
şi poate vrei să porţi ceva nou.
Am să port ceva nou.
Da, ceva furat.
De unde ştii asta?
Ce-ţi pasă?
Pentru că atunci când eşti cu familia mea,
vreau să porţi ceva cumpărat,
nu ceva furat de la nişte nevinovaţi.
- E o diferenţă. - Dumnezeule.
Vrei să ne certăm, sau iei asta
şi te duci să cumperi ceva?
Nu vii cu mine.
N-am spus că vin cu tine.
Nu-ţi dai cu părerea la haine.
Ok.
Hei, ho...ce faci?
Ce cauţi aici?
Cum adică?
Ţi-am spus să parchezi pe al 3-lea loc de la capăt.
Ăsta e... 1, 2, 3...
4, e-n regulă.
Deblochează.
Opreşte maşina.
De ce? Am crezut că mergem undeva.
Nu mergem nicăieri.
Opreşte maşina.
De ce porţi mănuşi?
Pentru că stau în maşina ta.
Da, doar vorbim.
Nu, tu vorbeşti.
Ce?
Mi-am făcut treaba.
S-a terminat. Nu e nevoie să vorbim.
Mi-ai trimis un mesaj acum 8 ore şi ai spus că vrei să vorbim.
Acum vorbeşte.
Dar de ce porţi mănuşi?
Nu-mi plac microbii.
Ok.
Uite, poliţia îmi pune fel de fel de întrebări.
Normal că asta fac. Ţi-ai omorât soţia.
Tu mi-ai omorât soţia.
Nu, tu m-ai plătit să-ţi omor soţia.
Deci tu ţi-ai omorât soţia.
Îmi pun aceleaşi întrebări iar şi iar.
Soţul este mereu primul suspect.
Da, dar vor afla.
- Nu, nu vor afla. - Ba da, vor afla.
Vor afla.
Chase, ţi-am spus că sunt foarte bun în ceea ce fac.
Deci, dacă mi-ai urmat instrucţiunile,
ei nu vor afla.
Le-am urmat. Aşa am făcut.
În cea mai mare parte.
În cea mai mare parte?
Vă pregătesc o cabină de probă?
Nu mulţumesc. Îmi cam dau seama ce-mi vine.
Şi cumperi toate alea?
Da. Sunt emoţionată.
Sper că-ţi iei comision.
Bine, da, dar nu e nimic la reduceri,
doar ca să ştii.
Ce e aici? "Pretty Woman?"
Ţi-am spus să te duci la Starbucks cu fiul tău.
Ştiu.
Nu te-ai dus la Starbucks cu fiul tău?
A vrut cu placa. L-am dus în parc.
Sunt nişte piste care îi plac.
Face scheme în curbe.
Au fost ceva prieteni acolo?
Nu.
Prieteni de-ai tăi?
Nu. Nu.
Şi de ce ai făcut asta?
Ştiu, ok?
Dar Tyler era agitat. Nu tăcea.
Şi... şi... eram stresat.
Trebuia să faci rost de o dovadă
că nu erai acasă când Daphne era ucisă.
Ştiu! Ştiu!
Şi ei ştiu, iar eu nu ştiu ce să fac
decât să spun adevărul.
Nu vei face asta, sau vei muri şi tu.
Dar şi tu.
Nu.
Nimeni nu mă va găsi.
Dar tu eşti cel care a făcut asta.
Tu ai omorât-o.
Tu ar trebui să fi cel care plăteşte.
Nu aşa merge, Chase.
Sunt o persoană rea. Sunt o persoană rea.
Sunt un laş nenorocit.
Nici măcar nu pot merge la cumpărături.
Ce?
Şi e ziua lui Tyler săptămâna viitoare.
Şi nici măcar nu ştiu să planific o zi de naştere.
Daphne făcea asta!
Nu vorbim despre ziua de naştere a fiului tău!
Ba da, vorbim!
Vorbim despre orice vreau eu să vorbim, ok?
Aşa că să te fwt!
- Calmează-te. - Nu!
Să te fwt că mi-ai distrus viaţa!
Şi viaţa fiului meu!
Pentru că ai omorât-o pe Daphne.
Nu trebuia s-o faci. Puteai să spui nu.
Îmi pare foarte rău că n-am spus.
Trebuia. Tu i-ai făcut asta.
Ba nu.
Ce faci, Chase?
O să mă simt mai bine dacă te ştiu mort.
O să mă simt mai bine aşa.
Cum merge acolo?
Ştii ce? Ai avut perfectă dreptate.
Mă bucur atât de mult că le-am probat.
Da, ce nebunie era dacă îţi veneau toate?
Adevărată nebunie.
Nimic nu mi-a venit.
Nimic?
Nimic.
Şi cum ai spus, nimic nu era la reduceri.
Pa, Carol.
O vei găsi pe Daphne pe pardoseală lângă chiuvetă.
Cu gâtul rupt ca şi când a alunecat când a ieşit de la duş.
Se întâmplă mereu.
D-nă? D-nă? Va trebui să vă îndepărtaţi, ok?
Vreau să se îndepărteze toată lumea.
Good Behavior Ep. 7. Balada micului Santino
Pot explica.
Te rog nu.
Perfect.
De ce nu porţi perucă?
De ce aş purta perucă?
Cea blondă. O purtai când ai întâlnit-o pe Ava.
- Nu, n-am purtat-o - Ba da, ai purtat-o.
Te gândeşti la poză.
Toată săptămâna n-a vorbit
decât dacă o aduc pe prietena Marilyn, aşa că...
Marilyn Monroe? Deci crede că sunt grasă?
Nu. Crede că eşti blondă.
Ava ştie că port perucă.
"Marilyn" e doar un compliment când eşti deja plinuţă.
Dacă eşti slăbănoagă înseamnă că trebuie să pierzi greutate.
Orice femeie ştie asta.
Uite, e din Argentina.
Nu are aceleaşi repere.
Ba da, are. Rahatul ăsta e internaţional.
În plus, dacă aş purta peruca blondă
va trebui să imit accentul sudist,
iar Ava ştie deja că nu am accent sudist.
La fel şi nepoatele tale.
De ce trebuie să ai accent sudist?
Pentru că doar aşa merge.
- Ce? - Nu stau să-ţi explic.
Bine.
Îmi faci te rog un Negroni?
Ok, dar ajută-mă să înţeleg de ce suntem aici.
Când Ava m-a invitat la cină în familie,
credeam că vei fi tu, Ava şi fetele.
N-am ştiut că vor fi şi părinţii tăi
cu care n-ai mai vorbit de peste 20 ani.
Tata a plătit pentru sora mea să construiască acest restaurant.
Diseară serbam acest eveniment.
Şi te-au invitat? După atâta timp?
- Da. - De ce?
Pentru că tata a avut un infarct,
după cum ţi-am mai spus de 64 ori.
Da, dar tot nu mi-ai spus
de ce n-ai mai vorbit cu nimeni din familia ta
de când aveai 16 ani.
Pentru că n-am vorbit despre asta cu nimeni.
E mai sănătos aşa.
E ok să nu ştii ceva?!
Ha?
Ce? De ce? Când? Cine?
Mă hărţuieşti cu întrebări tot timpul.
Dar anumitor oameni nu le place să vorbească despre absolut orice
s-a întâmplat vreodată în viaţa lor.
Am crezut că vei înţelege.
Te-am întrebat eu vreodată detalii?
Toate rahaturile prin câte ai trecut?
Ok, îmi pare rău.
Ok.
Acum, crezi că-mi poţi face un Negroni
fără să bei tot ginul din bar?
E posibil.
Deci, cine mai vine, exact?
Javier nu ţi-a spus?
N-a fost prea exact.
- Mare surpriză. - Deci?
Tatăl tău a făcut un infarct
şi s-a decis că vrea să-l vadă pe Javier
prima dată de când era adolescent?
Bunăăăă?
Locul arată bine.
Mulţumesc.
- Bună! - Bună, Letty!
- Bună! - Bună.
Alo?
Da!
- Bună, fetele mele. - Pupici!
Deci, ăsta e al tău, dar aş vrea să fie al meu.
Da. Şi eu aş vrea să fie al meu.
Dragule, nu mi-ai spus că va fi atâta lume.
De ce nu i-ai spus de toată lumea?
Am omis.
M-am gândit la ce e mai rău.
Ultima relaţie serioasă... Familia lui era din Delaware.
Şi?
Atât. Asta e toată povestea.
Tocmai se întorsese de la o sindrofie din Nassau.
- Pentru ce? - Câţiva jucători de la Atlanta Braves...
soţii, avioane private, tot tacâmul.
Jav, spune-le povestea despre...
- Nu vreau. - Bine.
Ok, bine. Deci, vroiau stridii aduse din Maine.
Acum 5 ani, trăiau la o fermă
în Republica Dominicana,
şi acum vroiau stridii aduse cu avionul din Maine?
Uitaţi, trebuie să termin totul înainte să ajungă toată lumea, deci...
Am găsit un furnizor celebru de stridii,
dar ce este amuzant e că ea creşte stridii
ca hobby.
Pentru că e avocat.
În fine, le-a pus la cargo
în avionul unui tip.
Care jucători zici că erau?
Nu ştiu.
Sport. Cui îi pasă?
Upton era unul din ei, nu?
Upton şi încă nişte atârnători?
Ok, terminaţi!
Toţi, terminaţi.
Îmi pare rău, dar trebuie să lucrez.
Toată lumea ajunge în 10 minute, iar eu tre...
Ok! Calmează-te.
Plecăm.
Silk, mă ajuţi cu masa?
- Sigur. - Daniela, Sofia, ajutaţi-l pe unchiu'.
Cum?
Aşa.
- Tocmai ai început să ajuţi. - Ok....
Mulţumesc. Mă întorc imediat.
Ce?
Ce dracu faci?
- Îmi intru în rol. - Nu, nu-ţi intri.
Dai cu bâta în baltă cu poveştile tale.
Eşti un chef privat fără nicio poveste.
Încerc să te ajut.
Sunt pe cale să văd nişte oameni pe care nu i-am văzut de mulţi ani.
Nu vreau să dau greş. E familia mea, nu a ta.
Uite, nu sunt minciuni în familia mea.
Ştiu că sunt un hoţ.
Familia ta ştie ce faci?
Şi, P.S., dacă poţi găti,
de ce mai prosteşti cu rahatul ăla cu filantropul?
- Pentru că. - Pentru că?
Pentru că atunci când spui minciuni diferite la mai mulţi oameni,
când cineva se întoarce la tine printr-o terţă parte,
ştiu cine cu cine a vorbit.
- O terţă parte? - Da.
- Serios? - Da.
Nu face asta?
- Nu. - De ce nu?
Pentru că ar necesita timp şi energie
şi mai bine îl consumi pe altceva.
Da, când e familia ta.
Gândeşte-te la un titlu pentru cartea ta.
Ce carte?
le-ai spus fetelor, sorei mele, că eşti scriitoare.
Le-am spus că lucrez pentru Instagram.
Le-ai spus că lucrezi pentru Instagram
să-ţi sprijini adevărata ta pasiune, romanele.
Cineva te va întreba cum se numeşte cartea.
- Ar trebui să te gândeşti acum la un titlu... - Am...
...ca să nu trebuiască să-ţi faci griji mai târziu.
Sunt ok. Improvizez pe loc.
Ok.
"Mr. Hollywood."
Poftim. Ce?
Doar o idee.
Pentru titlu?
Da, în caz că nu-ţi vine nimic pe moment.
Cred... că e destul de bun.
"Mr. Hollywood."
Mai vreau un Negroni.
Da, nu zău.
Bună!
Fiule!
Dumnezeule.
Fiule.
Cum a fost zborul?
12 ore lungi, dar destinaţia s-a meritat.
Carlos.
Javier.
Da, Papa?
N-ai de gând să mă prezinţi persoanei albe?
Da, desigur.
Letty. Bună.
Îmi cer scuze. Ea este Letty.
Este, prietena mea.
Bună.
Beată deja.
Fermecătoare.
Am auzit că eşti scriitoare.
Scrie o carte!
Scrisul e doar un hobby.
N-ar trebui să renunţăm niciodată la pasiuni.
Despre ce e cartea?
E mai repede un document Word în acest moment.
Şi despre ce e vorba în documentul Word?
Despre un tip care încearcă să profite de faptul că seamănă cu Ryan Gosling.
Ryan Gosling. Cine e ăsta?
E foarte celebru. Foarte celebru.
Ryan Gosling e trecerea mea liberă.
Ce e?
Singura celebritate cu care am voie să mă culc
dacă se iveşte ocazia.
Ce e cu tine?
Şi, cum se numeşte tipul ăsta,
cel care seamănă cu Ryan Gosling?
Lance. Lucrează la un fast-food, White Castle.
Lance de la White Castle.
- Pot să citesc? - E mai mult o ciornă.
Bine, când o termini atunci?
O să dureze ceva.
Am o slujbă mai importantă la Instagram.
Pe internet?
E undeva la marginea internetului, da.
Tu cu ce te ocupi?
Asist autorităţile locale.
Şi eu sunt tot la margine.
- Foarte misterios. - Mulţumesc.
Îmi aminteşte de fratele tău.
Când l-am întâlnit prima dată, habar n-aveam cu ce se ocupă,
şi pe urmă i-am găsit cuţitele.
Şi pe urmă am realizat că e chef.
Apropo's de asta. Trebuie să mă întorc la treabă.
Ok.
Pot să mă uit?
Desigur.
Când am auzit că eşti chef, am fost surprins.
De ce? Mereu am gătit mai bine.
Da, ştiu că mereu ai gătit mai bine şi că ţi-a plăcut.
Dar e o diferenţă între profesie şi hobby.
Nu ştiu, nu te defineşte.
Nu mă defineşte?
Da.
Eşti ca mine.
Nerăbdător.
Te plictiseşti repede.
Chefii lucrează în acelaşi loc,
cu aceeaşi oameni,
zi de zi pentru mai mult timp.
Bine, un chef privat călătoreşte mai mult.
Chiar prea mult.
Corect. Când am auzit acea poveste m-a convins.
Vreau să ţin un toast.
Şi cine te opreşte?
Voi doi. Haideţi.
Haide, să toastăm.
- Bună. - Hei.
Eşti bine?
- Da. Tu? - Da.
Sunt atât de fericită că toată familia este în restaurantul meu
pe care l-am numit după locul nostru de naştere.
În acest restaurant
pe care cu generozitate m-ai ajutat să-l ridic, Papa.
Mulţumesc!
E un vis care devine realitate,
dar visul mai mare... şi până săptămâna trecută
chiar nu ştiam dacă se va împlini...
e că suntem în sfârşit cu toţii,
după foarte mult timp, cu Javier.
- Sănătate. - Noroc.
Ok. Era să uit.
Ce surpriză plăcută pentru toată lumea s-o întâlnească pe Letty.
Te iubesc.
Bun venit în familie.
- Noroc. - Sănătate.
Sănătate.
Papa, nu poţi fuma aici.
Pentru scrum.
Deci, ce e asta, Javier?
Hei, felicitări.
Am şi eu ceva de spus.
Mulţi dintre noi nu ne-am văzut de mult, de foarte mult.
Şi poate o să vă surprindă pe unii din voi că am aşteptat atât.
Nu sunt genul care să mă emoţionez uşor.
Dar trebuie să spun...
Că este unul din cele mai fericite momente din viaţa mea.
Bravo, Papa. Bravo.
Sănătate.
N-am terminat.
"Orice viaţă, indiferent cât de lungă sau complexă este,
te defineşte într-un singur moment.
Momentul în care un om află odată pentru totdeauna
cine e cu adevărat."
Mai marii scriitori din Argentina au spus asta.
Cine anume?
Îţi pasă, Carlos?
Cred că nu. Nu.
Carlos, pot să-l împrumut pe fiul tău?
- Pentru ce? - Tomasito, vino.
Vino aici.
Când Javier avea 16 ani, era un copil neastâmpărat...
motorete, vânători, fete.
Dar mereu avea temperament
cu cei doi fraţi David şi Carlos.
Singura dată când Javier a fost afectat
a fost cu micul Santino.
Şi începem.
Cine e Santino?
Papa, te rog.
Când familia este împreună,
este important să-i amintim pe cei care nu mai sunt.
Ok.
Micul Santino era cel mai tânăr, mezinul,
iar Javier îl iubea foarte, foarte mult.
L-a învăţat să pescuiască, să gătească.
La cea de-a 7-a aniversare a micului Santino,
Javier a vrut să-l ducă în excursie la Gran Chaco.
Şi au găsit un Jeep vechi
care zăcea pe acolo, şi duşi au fost.
Trebuiau să stea până la miezul nopţii, pentru aniversare,
dar micul Santino n-a mai apucat miezul nopţii.
Cum a început, mai ştii?
Îl învăţam pe Santino cum să facă focul.
Îl învăţai cum să facă focul.
La 7 ani.
Ei bine, micul Santino probabil n-a ascultat cu mare atenţie
la instrucţiunile lui Javier...
pentru că ceva ce a făcut
l-a determinat pe Javier să arunce cu o piatră spre capul lui.
N-a fost o piatră.
A fost o pietricică. Aproape cât o mărgea.
Santino dansa pe acolo cu o torţă
pe lângă pădurea uscată.
Aproape să dea foc pădurii.
Şi ca să-şi salveze pădurea,
Javier aruncă cu o piatră spre capului lui.
Pur şi simplu.
Santino a spus că era bine.
Sunt sigur că asta a spus.
Dar pe urmă a obosit, nu?
Şi a vrut să se întindă.
Şi ce faci cu rană de la cap?
N-am ştiut.
Javier zice, "Întinde-te.
Te trezesc eu la miezul nopţii de ziua ta."
Şi uite aşa micul Santino a adormit.
Când creierul începe să piardă sânge, se instalează somnolenţa.
Mereu ţi pe cineva treaz dacă are o rană la cap,
pentru că în dimineaţa următoare, când trebuia să facă 7 ani,
micul Santino nu s-a mai trezit.
Javier a adormit şi a uitat să-l trezească la miezul nopţii.
L-a lăsat să doarmă toată noaptea.
Şi înainte să-l mai verifice o dată, a plecat la pescuit.
A făcut un filtru de cafea
în timp ce Santino zăcea mort ca un sac de dormit.
N-a fost vina lui
Avea doar 16 ani.
Ştia foarte bine.
Putea să-l salveze.
Da, putea să-l salveze. Ştii asta.
Am vorbit cu un doctor. A fost foarte clar.
I-ar fi detectat rana de la creier la tomograf.
Îi puteau face operaţie.
Şi câţi doctori ai întrebat
până ai găsit unul să-ţi spun asta?
Ar fi trăit şi astăzi dacă nu erai tu.
Sunt sigur de asta.
Îmi pare rău.
Normal că-ţi pare rău. L-ai omorât pe frăţiorul tău.
E normal să-ţi pară rău.
Ai terminat?
Da.
Cred că da, acum că ne-am amintit de micul Santino.
Vă mulţumesc că aţi ascultat un bătrân.
Pentru Santino.
Cred că ar trebui să plecăm.
Nu.
Mereu a fost tatăl tău aşa?
Vorbesc serios. Ar trebui să plecăm.
Nu.
Îmi spui că ce tocmai s-a întâmplat a fost ok?
Evident că ce s-a întâmplat cu fratele tău nu este vina ta.
Cum n-a fost vina mea?
L-am lovit în cap. A murit de la rană.
Asta s-a întâmplat.
Ştiu că tata e... cum este,
dar are dreptate cu asta.
Vezi, de asta ar trebui să plecăm.
Poţi să pleci.
Pleacă!
Te rog.
Voi şi familia voastră.
Ce înseamnă asta?
Nimic.
Arată-mi.
Voi chiar trageţi eter acum?
Singura dată când am auzit pe cineva să facă asta
a fost în "Fear and Loathing."
De acolo am aflat.
Trebuia să omorâm nişte neuroni după nebunia asta.
Promite să nu ne spui, mătuşă Letty.
Să nu mai îmi spui niciodată aşa.
Ok.
Vrei să încerci?
Nu trag eter cu două puştoaice.
Aşa ne vezi?
După "Balada micului Santino," cum să nu tragi?
Unchiul Jav nu ţi-a spus niciodată povestea asta?
Nu.
Am auzit-o acum câţiva ani. E tristă.
Bine, dar ce naiba e cu bunicul vostru?
Ştii când oamenii spun:
"Bunicul meu e altă generaţie,"
şi asta înseamnă că e rasist sau sexist?
Da.
Ei bine, în Argentina când spui asta,
înseamnă că a omorât mulţi oameni în anii '70.
Scuză-mă. Ce?
Mergi pe Wikipedia şi caută "Dirty War."
Dumnezeule.
Oscar a fost implicat în asta?
N-a fost, chiar, şeful, dar...
se spune că a omorât mii de oameni.
Ori de câte ori întrebam despre asta, spun doar că era politică.
Ne-a închis gura.
Fetelor, intraţi.
Scârbos.
Intră.
Ok.
Te-ar deranja foarte tare
dacă schimbăm locurile la masă?
Nu vrei să stai lângă Javier?
Îl văd în fiecare zi.
Sunt sigură că ţi-ar place să stai lângă el.
Eşti sigură?
Absolut.
Deci, cum te-ai simţit să-l loveşti pe copilul ăla
cu pumnul în cap?
Ce simt despre asta?
Da.
E destul de traumatic.
Poate ar trebui să-i spui că-ţi pare rău.
Vrei să-mi cer scuze unui copil?
Poate fiului tău.
Javier?
Pentru ce?
Pentru că n-a ştiut ce să facă cu o rană la cap.
Era un copil.
Avea 16 ani.
Nu crezi că trebuia să-l consolezi
decât să-l alungi din familie?
Te potriveşti la fix.
Crezi?
Să-ţi spun cum funcţionează familia asta.
Toată lumea e de partea lui Javier,
iar eu sunt lăsat de unul singur ca un bătrân plin de ură.
Şi nu eşti?
Mă bucur că toată lumea se simte bine.
- Da. - Totul e perfect.
Mă întorc imediat cu deşertul.
Te ajut.
Mulţumesc, Soledad.
Îl iubeşti?
Nu sunt sigură.
Bine, vom afla imediat.
Soledad, de ce nu te duci să te întinzi puţin?
Şi, te rog, ia şi copiii cu tine.
De ce?
Veniţi.
Să mergem.
Fetelor, şi voi.
Am 15, iar Sofia are 16.
Nu mai suntem copii.
Plecaţi.
Acum e mai bine.
Acum suntem toţi oameni adevăraţi.
Da. Bine.
Am aşteptat să aflu de ce l-ai lovit pe fiul meu în cap.
E bine pentru el.
Îl întăreşte.
Deci, Javier...
Da?
...pariez că abia aştepţi să pleci de aici.
Ştii, nu greşeşti deloc.
Papa, cred că unii dintre noi am fost induşi în eroare
de motivul vizitei tale.
Cum poţi spune aşa ceva?
Am vrut să văd acest frumos restaurant.
Visul singurei mele fiice a devenit realitate
Dar ai şi spus
că ai vrut să îndrepţi lucrurile cu Javier.
Şi vreau.
Nu prea pare aşa.
Îmi pare rău că simţi aşa.
Dar să vedem ce mai am de spus, nu?
Au trecut atâţia ani.
Şi ştiu atât de puţine despre fiul meu.
Uite, de exemplu,
din ce trăieşti zilele astea?
Ştii ce fac. Am vorbit despre asta.
Da, da, da.
Ştiu că găteşti destul de bine
şi-i laşi pe toţi să creadă că eşti chef,
dar asta e tot ce faci?
Da.
Asta nu e chiar adevărat, nu?
De fapt, eram atât de curios despre ce face fiul meu,
şi cum n-am putut să-l contactez
l-a pus pe David să angajeze pe cineva să se informeze.
De ce dispreţuieşti această familie minţind-o în faţă?
Încetează, Oscar.
Orice ai de gând să faci.
Draga mea, îmi pare rău că eu trebuie să-ţi spun asta,
dar fiul tău iubit este un asasin plătit.
Îmi cer scuze pentru soţul meu.
Mereu a avut simţul umorului.
Ştiai asta?
Despre simţul umorului?
Da, m-am prins destul de repede.
Nu.
Ştii ce face iubitul tău
când are de plecat?
E un chef privat.
Cred că ar trebui să plecăm.
De acord. Să mergem.
Îl cunoşti pe tipul ăsta?
A murit de infarct.
Arată destul de bine pentru mine.
Această femeie... a alunecat la duş.
Legistul spune că a fost un accident.
Păcat.
Tipul ăsta a murit de cauze naturale
Poate nu foarte naturale, nu?
Cine sunt oamenii ăştia? Ce se întâmplă?
Poate Papa n-a avut infarct, mamă.
Poate a fost atac cerebral.
Ajunge, la dracu.
Fi bărbat şi spune adevărul!
Spune-i mamei şi sorei tale
şi fraţilor tăi şi iubitei tale!
Spune-le ca să nu trebuiască să-i ascult
când mă imploră să te primesc înapoi în familie.
Mereu am ştiut, şi acum ştiu şi ei.
Erai un criminal la 16 ani, şi eşti criminal şi acum.
Eşti Diavolul.
Şi dacă nu vei spune adevărul, îl va spune Silk!
Spune-le!
- N-am nimic de spus. - Sigur că ai.
Lasă-l în pace.
Haide, spune-le.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
David!
- Oh! - David!
Vorbeşte.
David, lasă arma!
Las-o!
Ce se întâmplă?
Voi spune adevărul...
după ce laşi arma.
David, lasă arma!
Javier, ce e asta?
Câţi oameni ai omorât?
Nu e despre mine.
Doar despre asta e vorba.
Stai acolo şi mă acuzi de crimă,
când tu eşti responsabil
de moartea a mii de nevinovaţi!
Opreşte-te!
Ce faci?
Javier e gata gata să-ţi mai omoare unul dintre copii.
M-ai forţat să plec din familie.
M-ai lăsat singur.
Eram invizibil.
Din cauza ta, am fost singur de când am fost copil.
Nu din cauza mea.
Din cauza ta.
Dacă nu era pentru Ava...
Sunt aici pentru că Ava mi-a spus
că îmi pot recupera familia.
Şi pe toţi cei de aici.
Şi dacă am crezut că era o şansă
să mă primeşti înapoi...
dacă chiar m-ai fi iertat cu adevărat...
...atunci te-aş ierta şi eu.
N-am nevoie de iertarea ta pentru nimic.
Nu te voi mai vedea niciodată.
Bine, în sfârşit, suntem de acord cu ceva.
Păi...
e toată lumea gata de plecare?
Da?
Îngheţata mea s-a topit.
- Şi? - Mă duc după cei mici.
Rămâi, mamă. Mă duc eu.
Caută fetele.
De ce nu se ridică toată lumea?!
Ava.
Mergi cu familia ta?
Sau rămâi cu Javier?
Sărmanul Javier. Ca întotdeauna.
Nu merg nicăieri cu tine.
Ei bine, ca unul din investitorii tăi,
recomand schimbarea bucătarului,
carnea a fost prea făcută iar piersicile arse.
În afară de asta, e un restaurant frumos.
Cu plăcere.
Ce se întâmplă?
Îţi va explica cineva.
Sau îţi voi explica eu...
cândva.
Voi fi la bucătărie.
E adevărat?
Nu eşti un chef privat?
Javi...
Eşti un chef privat?
Nu.
Cum ai putut să mă minţi în faţă de atâtea ori?
Îmi pare rău.
Nu-mi pasă că-ţi pare rău.
Uite, am ales această viaţă pentru că..
Ce viaţă?!
O viaţă care termină vieţile altora?
Da, dar aceşti oameni, nu sunt...
Nu sunt cum? Nevinovaţi?
Omori oameni?
Nu, nu faci asta.
Ştiu că nu faci asta.
Uită-te la mine.
Nu faci aşa ceva.
Ba da.
L-ai crezut.
Nu. Te rog nu face asta.
L-ai crezut când a spus că erai un criminal
când aveai 16 ani.
Ava...
Şi că te-a transformat în asta.
Dar nu poţi da vina pe el acum.
Eşti adult şi astea sunt alegerile tale.
Ştiu.
N-o să mai vezi fetele niciodată.
Nu.
Nu le mai vezi niciodată. Sau pe mine.
Dacă îţi pasă de noi, nu vei încerca.
Te rog...
Îmi pare rău.
Te rog.
Voi iubi mereu persoană care ai fost.
Ava.
Pleacă. Te rog... pleacă.
Nu plec nicăieri.
Poftim.
Ia maşina. N-am nevoie de ea.
Ok.
O voi lua.
Şi te voi lua şi pe tine.
corvin.predoiu www.subtitrări-noi.ro