Ne-am strâns laolaltă pentru a-i uni pe Henry al VIII-lea şi lady Jane Seymour.
Dacă nouă Regină favorizează religia catolică, aşa cum se zvoneşte,
atunci întregul nostru proces de reformare e cu siguranţă în pericol.
Trebuie să continuăm cu dizolvarea mânăstirilor.
Dle Aske, înainte ca pământurile să ne fie luate de către trimişii Bisericii,
vom lupta şi vom muri!
Ce ar trebui să fac, John?
Au nevoie de căpitani pentru a-i conduce, de oameni deştepţi şi educaţi.
Majestate, de ce nu vorbiţi cu mine?
Sunt dezamăgit că încă nu-mi porţi copilul, asta e tot.
- Cum te numeşti? - Lady Ursula Misseldon.
- Ştii cine sunt? - Eşti sir Francis Bryan. Am auzit de tine.
Mă întrebam dacă ai dori să-mi devii amantă.
Vă promit, Excelenţă, că voi continua s-o favorizez pe lady Mary.
Îmi face o foarte mare plăcere să văd că te-ai împăcat cu tatăl tău.
Mary...
O mare parte a oamenilor din nord s-au răzvrătit împotriva Majestăţii Sale.
Vor ca mânăstirile să fie reinstituite iar bisericile să nu mai fie profanate.
Se spune că nu sute, ci mii s-au răzvrătit.
Mi-ai spus că nu prea întâmpinăm opoziţie,
că mulţi oameni erau bucuroşi să vadă asemenea locuri distruse.
Te-ai înşelat.
Te numesc Comandant al Armatei Regale.
Aceşti rebeli sunt trădători, Charles, trebuie să fie pedepsiţi.
Cromwell e învinuit pentru tot, iar rebelii îi cer capul.
Cu voia Domnului, îl voi putea da.
Acum e timpul să înaintăm spre York,
să înaintăm în numele Domnului!
Înainte!
DINASTIA TUDORILOR Sezonul 3 Episodul 2
Traducerea şi adaptarea: mileena
Comentarii pe www.tvblog.ro
Sir Thomas.
- Ce veşti avem? - Această chestiune e precum o febră...
într-o zi te simţi bine, a doua zi rău.
Cu promisiunea graţierii şi ameninţarea avansării Armatei Regale,
rebelii din Lincolnshire s-au împrăştiat
- şi au plecat la casele lor. - Iar în Yorkshire?
În Yorkshire şi întregul nord ne confruntăm
cu cea mai periculoasă insurecţie care a existat vreodată.
Rebelii au intrat în oraşul York acum trei zile
ÅŸi au sÄƒvÃ¢rÅŸit liturghia Ã®n catedralÄƒ. Unii spun cÄƒ intenÅ£ioneazÄƒ
sÄƒ mÄƒrÅŸÄƒluiascÄƒ spre sud.
Majestate, vă scriu pentru o chestiune urgentă.
Am primit de veste că armata Pelerinilor mărşăluieşte
spre castelul Pontefract, castel aflat sub comanda mea.
Mă simt obligat să vă spun că nu pot apăra acest castel
fără a avea mai mulţi soldaţi şi arme.
Ca Supraveghetor al Graniţelor de Est şi membru loial al consiliului Majestăţii Sale,
o implor pe Majestatea Sa să ia în considerare negocierea cu aceşti pelerini.
Rămân umilul şi supusul dvs. servitor. Darcy.
Ce este? Ce ai găsit?
O aşchie de os, Majestate.
Mi-ai spus că era un ulcer. Că putea fi uşor vindecat!
O asemenea rană, Majestate...
Iisuse! Habar n-ai ce e, nu-i aşa? Ştii?
Majestatea Sa nu trebuie să se alarmeze.
Vom aplica o cataplasmă pentru a atrage la suprafaţă şi alte aşchii.
Apoi vom căuta alte remedii
pentru a vindeca permanent rana Majestăţii Sale.
Mă tratezi de parcă sunt idiot.
Toţi cei de aici mă tratează ca pe un idiot.
Ieşi afară.
- Ieşiţi afară! - Majestate...
Sunteţi vraci şi şarlatani.
Îmi voi găsi propriile remedii.
- Alteţă. - Domnul meu.
Mi s-a promis că voi găsi artilerie când ajung aici.
Dar nu văd nimic.
Alteţă, avem arme, dar nu am reuşit să găsim
cai ori căruţe pentru a le transporta.
Poate că nu înţelegi.
Trebuie să înfăptuiesc ordinele urgente ale Regelui.
Şi dacă nu poţi ordona să se aducă nişte cai pentru a fi folosiţi de către Majestatea Sa,
cum îţi mai poţi spune primar al Londrei?
Alteţă, nu am dorit să produc panică prin obligarea oamenilor
de a renunţa la caii ori căruţele lor.
Idiotule!
Te însărcinez personal
să găseşti destui cai în două zile şi să-mi urmezi armata
cu armele, sau, aşa să-mi ajute Dumnezeu, te voi trage la răspundere.
Cu puţin noroc, dle primar, ulterior voi avea şansa
să te văd dezmembrat la Tyburn!
- Lady Rochford? - Doamnă,
Regele încă e închis în camerele sale, la ordinele doctorilor săi,
dar îşi trimite regretele şi speră că sunteţi bine.
Îmi fac atât de multe griji pentru el. Mai ales în asemenea vremuri.
Majestatea Sa are motiv.
Acei rebeli sunt doar ticăloşi
ce s-au distanţat complet faţă de adevărata religie.
Doresc doar să ne întoarcem în zilele întunecate
ale ignoranţei şi superstiţiei. Prin forţă!
Sper că vor fi înfrânţi în curând.
Da. Lady Rochford,
doresc să aranjezi ceva pentru mine.
Sunt sigur că-i va produce o mare plăcere Regelui.
Dumnezeule, lord Darcy. Ce privelişte înfiorătoare!
Rebeli notorii împotriva Majestăţii Sale, Regele,
ce-şi poartă însemnele ruşinii!
Aşa e, Sfinţia Ta.
Nu m-am gândit niciodată că voi apuca să văd o asemenea privelişte.
Ce vei face? Vei trage asupra lor?
Ştii foarte bine că nu am aproape deloc arme.
Chiar şi aşa, te-ai putea împotrivi, ai putea închide porţile.
Până la urmă, acestea sunt ordinele Regelui.
Cred că e mai bine să discut întâi cu ei,
ca între englezi, şi ca între creştini.
Mă voi întâlni cu liderii lor în afara zidurilor castelului.
Gărzi!
Lord Darcy, Sfinţia Ta, venim cu gând de pace.
Dle Aske.
Ca reprezentant al Regelui, deţin mijloacele
de a vă împiedica şi de a vă produce daune cauzei.
Domnul meu, am început acest Pelerinaj de Graţie
pentru binele tuturor, pentru dragostea pe care o avem în credinţa Domnului,
în Sfânta noastră Biserică şi păstrarea ei,
pentru bună-starea suveranului nostru, Regele,
şi expulzarea sângelui duşmanilor şi a consilierilor malefici.
Vrem să petiţionăm Regelui
pentru încetarea distrugerii dureroase a mânăstirilor şi abaţiilor noastre.
Dle Aske, susţii că îi eşti loial Regelui,
dar acţiunile tale sfidează şi neagă supremaţia Regelui!
Lord Arhiepiscop, niciun om care trăieşte acum în Anglia
nu îi e mai loial Regelui decât mine. Sper că timpul o va dovedi.
Cearta noastră nu e cu el,
- ci doar cu cei apropiaţi lui. - E foarte bine pentru tine
să pari atât de atotputernic, dar tu şi cei asemeni ţie
sunt de vină pentru nesfătuirea sinceră a Regelui
în legătură cu răspândirea ereziei şi a abuzului în regatul său.
Căci ce sunt Cromwell şi Cranmer dacă nu sunt eretici
şi oameni care abuză de acest stat?
Lord Darcy, cum ţi-am mai spus,
nu dorim să cauzăm neplăceri nimănui.
Cerem adăpost şi să ne lăsaţi să trecem.
Toţi pelerinii noştri au depus un jurământ
de a nu ucide din invidie, ci pentru a învinge frica,
pentru bunăstarea statului, pentru a mărşălui sub semnul crucii lui Hristos
şi pentru a pune credinţa din inimile lor deasupra vieţii.
Dar vom lupta şi vom muri dacă vei dori să ne opreşti.
Te însărcinez cu apărarea acestui oraş.
Va trebui să organizăm o nouă recrutare. Trimite de veste fiecărui lord şi domn:
să fie pregătit cu tot ce are. Ia toate armele,
harnaşamentele şi artileria care-ţi trebuie din Turn.
Dacă e nevoie, mai cumpără de la comercianţii din oraş.
Deci e adevărat. Suntem în pericol.
Dle Cromwell, Majestatea Sa vă va primi acum.
Tocmai am primit o scrisoare de la lord Darcy.
Spune că e într-un mare pericol din cauza rebelilor,
şi că nu-şi poate menţine rezistenţa.
Şi, cu toate acestea, deţine un castel. O mare fortăreaţă.
Nu doreşte să rămână ferm împotriva acestor trădători?
Majestate, tocmai mi s-a spus că
rebelii deja au intrat în oraşul Pontefract
în număr copleşitor.
Dle Cromwell...
Pontefract e poarta către sud.
E de o mare importanţă strategică.
Îi vei scrie lordului Darcy imediat.
Îi vei spune că mă aştept ca el
să păstreze castelul cu orice preţ!
Da, Majestate.
Dar Armata Regală?
Ei ce fac pentru a stârpi acesta răzvrătire?
Unde e Alteţa Sa, ducele de Suffolk?
Şi acel ticălos de Shrewsbury! Şi lui i-am spus!
Pentru numele lui Dumnezeu, ce fac oamenii ăştia?
Lord Darcy.
Domnul meu!
Darcy şi York m-au trădat?
Vom vedea ce sfârşit vor avea!
Şi de ce Shrewsbury şi Suffolk n-au atacat încă?
Aud doar plângeri şi scuze!
Ştii ce cred?
Cred că au început să se teamă de propria umbră!
Mă gândesc să mă duc eu însuşi în nord.
Voi conduce armata! Le voi da acestor ticăloşi ingraţi şi rebeli
o lecţie însângerată şi temută în măcel!
Mi-aş dori ca Majestatea Sa să n-o facă.
De ce? Crezi că sunt prea slăbit?
Am vrut să spun că viaţa Majestăţii Sale e mult prea preţioasă
pentru a fi riscată într-o asemenea gloată.
Desigur, dacă alegeţi să vă duceţi, veţi fi precum un leu între lupi.
Sir Francis, nu am nevoie să mă flatezi.
Nu, Majestate.
Trimite-i un mesaj simplu lui Suffolk.
Întreabă-l de ce refuză să-mi asculte ordinele,
şi dacă e un laş.
- Majestate. - Şi, dle Cromwell...!
Dacă lucrurile merg prost, voi şti pe cine să învinuiesc.
Pot da Majestăţii Sale ceva pentru durere?
Da, cred că poţi.
Alteţă, contele de Shrewsbury e aici.
- Domnul meu. - Alteţă.
Oameni, sunteţi liberi.
- Alteţă. - Alteţă.
Ne întâlnim în clipe disperate, Domnul meu.
Nu numai că forţele rebelilor
ne copleşesc şi sunt puternice,
dar nu pot avea încredere în acei oameni pe care îi am. Jur că mulţi dintre ei
încă mai cred că revendicările rebelilor sunt întemeiate.
Totuşi, Regele a insistat să atacăm cât mai repede posibil.
Majestatea Să nu ar face-o dacă ne-ar vedea starea
cu proprii ochi. Aproape că nu am călăreţi,
iar cei pe care îi am sunt mândria nordului.
Nu e posibil să purcezi la luptă
atunci când ştii că înfrângerea e o certitudine.
- Mai ai vreun alt plan? - Intenţionez să negociez cu ei.
- Negocieri? - Domnul meu,
prima noastră îndatorire e să-i împiedicăm să fugă şi să mărşăluiască spre sud.
Dacă vorbesc, nu mărşăluiesc.
Atunci, trebuie să-i spui Regelui.
Forţele lui Shrewsbury sunt aici...
ale lui Suffolk aici, nu departe de Newark.
Se pare că au plănuit iniţial
să menţină frontul aici, de-a lungul râului Trent,
pentru a ne bloca avansarea către sud.
Cât de puternici sunt?
Credem că Shrewsbury are 6.000 de oameni, iar Suffolk mai puţini.
Le lipsesc şi caii şi tunurile.
- Iar noi câţi suntem? - După socoteala mea,
- aproximativ 30.000. - 30.000?
Am menţinut trupe importante la Doncaster, la abaţia Jervaux,
iar în prezent începem asediul
asupra castelului din Skipton al ducelui de Cumberland.
La nord de râul Don
deţinem controlul aproape complet al ţării.
Să-i lăsăm să vină la noi!
Cu Dumnezeu de partea noastră, dle Aske, vom triumfa.
Bietul de dvs, Majestate.
Pune crema deasupra.
Îmi miroase a măcriş şi... sămânţa de in?
Iarbă de păşune, perle strivite, virnanţ şi alte plante.
Chiar eu am făcut-o. Nu am încredere în doctorii mei.
Nu vă mişcaţi!
Eşti foarte curajoasă, lady Misseldon.
Cred că mai curajoasă decât căpitanii mei.
Şi mult mai frumoasă.
Gata. Sper că Majestatea Sa se simte mai bine.
Majestatea Sa doreşte să rămân?
Se pare că ne-am înşelat să presupunem că Regele Angliei
îşi va realiza greşelile făcute şi pericolele la care îi e supus sufletul.
În schimb, continuă să-l încurajeze pe Cromwell
să vandalizeze şi să profaneze casele Domnului
şi să le fure bunurile, totul pentru propria folosinţă şi plăcere.
Şi totuşi, chiar şi în întuneric există lumină.
Mă refer la răzvrătirea credincioşilor.
- Acest Pelerinaj de Graţie. - Am auzit şi eu de el.
Acei pelerini care au mărşăluit sub însemnele lui Hristos.
Sfântul Părinte îţi cere să scrii un pamflet în engleză
prin care să-i denunţi pe Rege şi pe sfătuitorii săi ca eretici.
Desigur. Voi începe imediat lucrul.
Nu, nu. Aşteaptă.
Sfinţia Sa necesită mai mult decât o simplă semnătură de la tine.
Cu încurajarea mea, a decis să te numească nunţiu papal.
Vei călători în Franţa şi-n Ţările de Jos
şi te vei întâlnii cu reprezentanţii Regelui şi ai Împăratului.
- Eminenţă...? - Îi vei convinge
să furnizeze bani, arme şi mercenari
pentru a susţine Sfânta Cruciadă din Anglia.
Dacă asta îmi cere Sfinţia Sa să fac, atunci, desigur,
o voi face, ca un fiu ascultător.
Sfinţia Sa a fost de acord să te facă cardinal.
- Iată-ţi bereta. - Nu pot accepta.
- De ce nu? - Nu merit.
Cu alte cuvinte, ai încredere în propria judecată
şi nu în cea a Papei, Sfântul tău Părinte.
Fără îndoială presupui că asta te va face să pari umil.
Dar, de fapt, Papa va vedea în asta păcatul mândriei.
Alteţa Sa o informează pe Majestatea Voastră că nu are de ales,
trebuie să negocieze cu ei... Făcând asta, speră
să-i acuze pe nobili şi aristocraţi de trădare,
şi, spre binele lor, şi în propriul interes,
vor renega oamenii obişnuiţi, dacă li se va promite graţierea,
aşa cum s-a şi întâmplat în Lincolnshire.
Nu toţi vor fi graţiati.
Nu şi liderii. Niciodată liderii.
Dar ce condiţii intenţionează Suffolk
să le ofere oamenilor de rând pentru a pleca la casele lor?
Alteţa Sa nu intră în detalii, dar...
pentru a potoli temerile Majestăţii Sale, scrie el însuşi:
"O implor pe Majestatea Sa să respecte promisiunile
"pe care le voi face acestor rebeli,
"căci cu siguranţă nu voi ţine niciuna dintre ele".
Vai, oameni nefericiţi.
Ce nebunie v-a prostit şi v-a sedus
pentru a cauza cea mai ruşinoasă răzvrătire împotriva nobilului
şi dreptului nostru rege şi suveran?
Nu sunteţi ruşinaţi?
Cum puteţi face asta,
nu doar ofensându-vă suveranul,
ci dându-i ocazia de a se lupta cu voi,
cel care v-a iubit mai mult decât pe oricare alţii,
şi întotdeauna v-a considerat cei mai buni prieteni?
Alteţă, nu dorim s-o jignim pe Majestatea Sa.
Dar avem o petiţie pe care dorim cu umilinţă să i-o înaintăm,
pentru reformarea multor lucruri
care sunt greşite în acest regat.
Cerem reinstituirea abaţiilor noastre
- şi a drepturilor străvechi. - Şi ca un nou Parlament
să fie alcătuit pentru a asculta plângerile sincere ale oamenilor.
Nu pot decide nimic aici.
Dar propun un armistiţiu, pe durata căruia doi dintre căpitanii voştri
vă pot duce petiţia şi s-o prezinte în faţa Majestăţii Sale.
Armistiţiul poate fi menţinut până se întorc.
Lord Darcy, putem discuta un moment?
Lord Darcy, tu mai mult decât orice altă persoană prezentă
ai motiv să-i fi recunoscător Regelui pentru dărnicie,
pentru încrederea pe care o are în tine,
şi pe care ar dori încă s-o mai aibă.
Şi, cu toate acestea, te găsesc aici,
întovărăşindu-te cu rebeli şi trădători.
Eu am fost întotdeauna şi-i voi fi recunoscător Regelui,
suveranul nostru, aşa cum am fost şi tatălui său.
Dacă eşti sincer şi loial aşa cum spui,
atunci o poţi dovedi dându-l
pe cpt. Aske pe mâinile noastre.
Dle, asta nu pot şi nici n-o voi face. Căci un om care promite
să fie supus cuiva şi apoi îl trădează, poate fi numit pe drept
un trădător.
Majestatea Sa, Regele!
- Majestate. - Majestate.
Doamnă.
Majestate.
Mă bucur foarte mult să văd că te simţi mult mai bine.
Am un doctor bun.
Cu toate acestea, intenţionez să vizităm
altarul lui sir Thomas Becket şi să ne exprimăm recunoştinţa.
Am aranjat altceva, ce sper,
din toată inima, că te va face foarte fericit.
Majestate, lady Mary Tudor.
Îi cer Majestăţii Sale binecuvântarea.
Propria mea fiică.
Să te prezint Majestăţii Sale, Regina Jane.
Ţin minte că unii dintre voi doreau
să ucid acest giuvaier!
Te-am prins, eşti în siguranţă.
Fii bine dispusă, Mary.
Căci îţi jur, nimic nu va mai fi împotriva ta.
Continuaţi!
- Eşti fericită? - Da, Majestate.
Majestatea Sa a fost de acord să-ţi ofere găzduire la Hampton Court
şi la Palatul Greenwich.
Le-am văzut, sunt minunate.
Îi sunt foarte recunoscătoare Majestăţii Sale şi dvs.
Toată lumea spune că fiica mea e inocentă, că nu ştie
cuvinte impure şi licenţioase.
Chiar crezi asta? Crezi că
cineva poate fi chiar atât de inocent?
Du-te şi află.
Lady Mary.
Doream să-mi cer scuze pentru comportamentul meu.
Sper că mă veţi putea ierta.
Voi încerca, sir Francis.
Iisus ne cere să iertăm pe toată lumea.
- Vă plac jocurile, lady Mary? - Da.
La curte avem un joc nou, care cred că vă va face plăcere.
Care anume?
Se numeşte cunnilingus. E o veche practică de la ţară.
Cum se joacă?
Păi...
Tu...
Cred că râzi de mine, sir Francis.
Nu! Nu mă poţi atinge...
Căci sunt a Cezarului.
Majestate, sir Ralph Ellerker şi dl John Constable.
Domnilor, vă întreb asta:
ce Rege şi-a menţinut supuşii atât de mult timp în bunăstare şi pace?
Cine a înfăptuit dreptatea în mod egal pentru toată lumea,
cine v-a protejat de duşmanii din-afară?
V-am citit propunerea înaintată.
Prima voastră pretenţie e că doriţi să păstraţi credinţa.
Dar vă spun acum, dlor,
nimic nu e mai împotriva poruncilor Domnului
decât răzvrătirea. Răsculându-vă ca nebunii împotriva prinţului vostru,
lăsând pământurile necultivate şi porumbul nesemănat,
- acesta nu e un comportament adecvat! - Majestate, mă simt obligat...
Taci! Te afli în faţa Regelui.
Aveti presupuneri false asupra intenţiei noastre faţă de Biserică.
Nu am făcut nimic din ce clerul din York
şi din Canterbury nu a fost de acord, conform sfântului cuvânt al Domnului.
Cuvântul sfânt al Domnului, dlor!
Cum pot nişte oameni simpli să susţină contrariul?
Ce îngâmfare şi nebunie i-a cuprins
de susţin că ştiu legea Domnului, când ei sunt ignoranţi
şi nu ştiu multe, şi ar trebui să-şi cunoască locul?
Aţi mai văzut, în Lincolnshire şi în alte părţi,
cât de temperaţi şi de iertători înclinăm să fim.
Cu toate că răzvrătirea e împotriva voinţei Domnului,
îmi declar intenţia, datorită milei
şi compasiunii din inima noastră,
să-i iert pe toţi aceia dintre voi care au greşit,
cu condiţia să renunţaţi la arme.
Alteţa Sa, ducele de Suffolk,
va veni din nou în nord, la Yorkshire,
pentru a negocia cu voi şi pentru a face pace,
pentru a vă vedea împrăştiaţi.
O zi bună, domnilor.
Alteţă?
Alteţa Sa ar trebui să ştie că armata noastră de Pelerini
nu se va dispersa doar din cauza unei promisiuni a iertării.
- Pelerinajul nostru nu e încheiat. - Ştiu asta.
Şi i-am spus şi regelui. De aceea, el mi-a dat permisiunea
să continui negocierile cu bună credinţă.
- Pe baza petiţiei noastre? - Da.
Alteţa Sa are vreun semn al acestei "bune credinţe"?
Nu ai încredere în cuvântul meu?
Nu pentru mine, pentru căpitanul nostru, dl Aske. E avocat.
Iată o promisiune,
scrisă de însăşi Majestatea Sa,
de a negocia cu voi deschis, drept şi rezonabil,
ca supuşi iubitori ai săi.
Îi suntem recunoscători şi îndatoraţi Majestăţii Sale.
Noapte bună, dlor.
E pentru mesagerul din Lancashire.
Vezi să fie trimisă imediat.
Dle Constable... Vă implor, să nu aveţi încredere
în dl Cromwell.
Îi mulţumesc lui Dumnezeu şi Majestăţii Sale pentru mila arătată astăzi.
Cred că eşti cel mai milostiv suveran,
şi îmi doresc din toată inima s-o ştie şi lumea.
Lumea alege ce doreşte să ştie, Jane.
Dar tu o poţi face să se răzgândească!
Te implor să reinstaurezi
- şi să păstrezi abaţiile. - Jane...
Gândeşte-te la ce va crede lumea.
Că ţi-ai ascultat oamenii şi inima.
Jane... Ţi-am mai spus:
nu te băga în treburile mele.
Ţii minte ce i s-a întâmplat răposatei Regine?
Da...
Te iubesc mai mult decât pe ea.
Mai mult şi decât pe Catherine.
Nu ruina asta.
Cardinale Pole.
Numele meu e Diego Hurtado de Mendoza,
iar aceşti domni sunt sfătuitorii
Majestăţii Sale Imperiale, Regele Charles al V-lea.
Dle, am această scrisoare de acreditare din partea Sfinţiei Sale, Papa Paul.
Ne aşezăm?
Ştiam, Eminenţă, că urma să ajungeţi.
Dar, iertaţi-mă, încă suntem nesiguri asupra naturii misiunii dvs.
Sunt sigur că ştiţi
de răzvrătirile care au loc în Anglia
împotriva Regelui, a ereticului de Cromwell şi a sectei sale.
Am auzit anumite informaţii, desigur. Şi, evident, suntem intrigaţi.
Aceste răscoale populare sunt cea mai bună şansă
de a putea reinstitui adevărata religie în Anglia,
dar credincioşii din ţara mea va necesita susţinere.
Fiecare dintre noi, senor Mendoza, trebuie să încurajeze în felul său
ca răscoalele să continue şi să-şi sporească puterea.
Chiar dacă asta va însemna răsturnarea Regelui însuşi,
nu doar a consiliului său malefic?
Da.
Ne putem imagina un asemenea rezultat fără frică,
căci există cineva, cineva apropiat tronului,
cu drepturi legitime şi credinţă adevărată:
lady Mary.
Dacă nu ea,
mai există încă un catolic îndreptăţit.
Un descendent al dinastiei Plantagenet,
cea care a domnit înaintea Tudorilor, şi ar domni cu bucurie după ei.
De cine vorbeşti, Eminenţă?
Vorbesc de mine, senor Mendoza.
Ralph...
John! Am aşteptat şi ne-am rugat să te întorci în siguranţă.
- Slavă Domnului! - Prin mila sa, Regele
ne-a oferit graţiere generală! De-asemenea,
ducele de Suffolk va negocia cu noi,
fără precondiţii şi pe baza cerinţelor noastre.
- E adevărat? - Am încredere în buna credinţă a Regelui
şi în mila sa, şi iată şi dovada.
Ne vom reîntâlni aici.
Încă nu ai spus nimic, John.
Oare pentru că nu eşti de acord cu sir Ralph?
Nu, nu pot fi de acord cu el.
Cum pot fi de acord când cred că
diavolul de Cromwell are o influenţă atât de mare asupra Regelui,
încât consider aceste promisiuni complet lipsite de valoare!
Nu crezi că ar trebui să ne întâlnim cu ei?
Nu. Ar trebui să le dăm în vileag minciunile.
Cheamă o adunare generală, cucereşte întreaga zonă de nord,
şi abia apoi fii de acord cu o întâlnire.
De ce eşti atât de sigur că nu putem avea încredere în cuvântul lor?
- Din cauza asta. - Ce e?
O copie a unei scrisori din partea lui Cromwell
către nobilimea din Yorkshire.
Am să vă citesc din ea.
"Există speranţa că se vor dispersa liniştit,
"dar dacă aceşti rebeli continuă cu întâlnirile lor ilegale
"şi cu sfidarea lor, atunci răzvrătirea lor va fi înăbuşită
"cu o forţă atât de mare, încât exemplul lor va fi temut de către toţi supuşii
"atât timp cât va dăinui lumea".
"Atât cât va dăinui lumea", dlor.
Dar adevărul e că nu ne pot înfrânge.
De aceea ducele e obligat să negocieze.
Acest semn sigur al prefacerii lor nu vă impresionează?
Eu spun să fim tot timpul atenţi.
Să ne pregătim pentru întâlnire, să ne clarificăm poziţia
şi să ne întărim argumentele,
să-i punem pe liderii Bisericii să le susţină.
De ce te-am teme, John, când facem munca Domnului?
Ştiu asta, dar...
sper ca niciunul dintre noi, şi nici nepoţii noştri,
nu va trăi să regrete acest moment.
Am dorit să-ţi doresc succes în călătorie
- şi negocierile cu rebelii. - Îi sunt recunoscător Majestăţii Sale.
Ştii că-mi doresc mai mult decât orice un final paşnic.
Ai permisiunea mea să prelungeşti armistiţiul oricât e necesar.
De asemenea, poţi oferi graţierea mea generală
tuturor rebelilor. Cu excepţia liderilor.
Tot doresc să-ţi fie aduşi,
cu ştreanguri în jurul gâturilor!
Majestatea Sa ştie că rebelii, fără îndoială nemeritat,
îl invinuiesc pe dl Cromwell de majoritatea acţiunilor lor.
În mod repetat au cerut înlăturarea şi pedepsirea lui.
Ce ar trebui să le spun?
Ştii ce e ăsta, Charles?
Un fruct din Lumea Nouă. Lucrurile noi apar.
Totul se schimbă. Am un mare apetit pentru noutate.
Spune-le ce doreşti.
Dlor, v-am citit noua petiţie.
Printre alte articole, solicitaţi
o adunare specială a Parlamentului
pentru a dezbate fără teamă
sau nemulţumire din partea Regelui, chestiuni legate de erezie,
supremaţia regală şi menţinerea credinţei.
Vă pot spune de pe acum că Regele a încuviinţat binevoitor cerinţei voastre.
Un parlament special
va fi chemat pentru a-şi ţine şedinţa nu departe, la Westminster,
ci aici, în York, pentru a dezbate şi a decide în acele chestiuni.
Mulţumim. Am solicitat ca ereziile lui Luther, Wycliffe şi Tyndale
să fie anulate şi distruse.
Am solicitat şi ca ereticii,
episcopii şi laicii să fie pedepsiţi.
Ca dl Cromwell, Audley, sir Richard Rich
să fie pedepsiţi ca distrugători ai legilor acestui regat,
şi susţinători ai unor secte false.
Asta nu pot decide eu,
oricare mi-ar fi adevăratele sentimente. Dar asemenea întrebări sunt exact
ce va decide Parlamentul special constituit.
E posibil ca acest Parlament să dezbată
şi chestiunea obedienţei papale, vindecarea sufletelor,
şi legitimitatea lui lady Mary?
Da, dle Aske.
Pot garanta că toate aceste chestiuni importante
vor fi supuse atenţiei Parlamentului, fără frică sau permisiune.
Iar Regele încă mai e dispus să ofere graţiere generală?
Da. O spun fără nicio urmă de ezitare.
Cu cât Majestatea Sa înţelege mai mult cauzele răzvrătirii
şi loialitatea Pelerinilor faţă de el şi de domnia sa,
cu atât e mai convins să dea dovadă de clemenţă.
Ar mai fi o chestiune importantă. Alteţa Sa ştie că
solicităm ca abaţiile închise să fie redeschise sau restaurate.
Acesta e cea mai importantă solicitare.
Întotdeauna am fost hotărâţi să luptăm şi să murim
pentru menţinerea caselor noastre religioase.
Ce pot spune în acesta privinţa e că
toate distrugerile înfăptuite împotriva abaţiilor vor înceta
până se va întâlni Parlamentul.
Parlamentul va decide când şi dacă celelalte vor fi redeschise.
Duceţi-vă la casele voastre şi lăsaţi deoparte armele.
Stând împreună, fermi pe poziţie,
cred că am reuşit la fel de multe cum am fi reuşit
când am început prima dată acest Pelerinaj al nostru.
Aproape că e Crăciunul. Duceţi-vă la casele voastre şi sărbătoriţi
naşterea Domnului nostru, Iisus Hristos.
Îi mulţumim Domnului şi Majestăţii Sale, Regele,
că totul s-a înfăptuit fără vărsare de sânge.
Vă rog să ascultaţi scrisoarea regelui.
"Majestatea Sa, Regele Henry al VIII-lea,
"prin aceasta, îi graţiază pe toţi acei supuşi
"care au încălcat legea şi s-au ridicat împotriva sa prin răzvrătire ilegală."
De aceea, vă cer tuturor
să plecaţi, să vă duceţi acasă şi să lăsaţi deoparte armele,
ferm convins că a noastră credinţă va fi menţinută,
şi nu distrusă!
- Ce e, soaţe? - Cred că e de la Rege.
Ce scrie?
Tată?!
"Credinciosul şi prea-iubitul meu Aske, am fost informat că,
"în ciuda ofenselor comise împotriva noastră
"în recentele tentative de răzvrătire din acele părţi,
"acum, în sinea ta, te căieşti.
"Şi, din vreme ce eşti hotărât să fii un supus credincios,
"ne dorim cu ardoare să-ţi vorbim.."
- Tată! - Linişte, copii. Ascultaţi-vă tatăl...
"... şi să auzim din gura ta circumstanţele şi începutul chestiunii."
Regele vrea să vorbească cu mine. Vă vine să credeţi?
"De aceea, îţi poruncesc, ca supus loial şi credincios,
"aşa cum te cunoaştem acum, să fii la Curte până în data de 5 ianuarie.
"Nu vei mai spune nimănui, ci vei utiliza acestă simpleţe
"şi sinceritate în toate lucrurile pe care ţi le vom cere,
"pentru a putea avea motiv să te răsplătim chiar mai mult decât atât."
O scrisoare de acreditare e ataşată, în care scrie:
"Vei veni în siguranţă şi vei pleca în siguranţă de la Curte,
"întorcându-te acasă înainte de cea de-a 12-a zi a Crăciunului".
Asigură-te că intenţionează să onoreze promisiunile
făcute în numele său la Doncaster de către lordul Suffolk.
Nu e evident că Regele a luat problema
în propriile mâini? E o scrisoare scrisă chiar de el.
- Încă ai prea multă încredere. - Nu m-aş duce acum.
Dar mi s-a promis că mă voi întoarce în siguranţă.
- Promisiunile pot fi încălcate. - Dle Constable, promisiunile
unui Rege valorează mai mult decât promisiunile
- unui om obişnuit. - Iată ce vom face:
voi aranja să fie amplasaţi cai de aici
până la Londra, ca în cazul în care, Doamne fereşte, dle Aske,
vei fi încarcerat sau tratat rău,
voi auzi imediat,
şi voi chema oamenii pentru a te salva.
Prin voia Domnului, nu va fi cazul.
Traducerea şi adaptarea: mileena