- Okay, avem hărțile. - Da.
- Avem gamelele. - Da.
Avem ronțănelele, de casă... normal.
Am cartea despre fauna locală.
Am cartea despre flora locală.
Ca să putem identifica...
♪ Toate creaturile. ♪
Ia uitați-vă la ei.
Mă simt ca Andie MacDowell în Multiplicity,
când trăia cu clonele.
E a doua oară pe săptămâna asta
când te compari cu Andie MacDowell. E cam ciudat.
- Mă duc să iau... - ... ghete fiindcă trebuie...
- ... să le purtăm înainte. - Exact.
Nup, ei sunt ciudați.
Robby și cu mine mergem mâine în drumeție la Behar Pass.
Am descoperit că ne plac drumețiile.
E super. Avem multe în comun.
Aly și cu mine vom avea în sfârșit același oraș în comun...
Bravo, frate.
Stângacea se întoarce acasă.
- Stângacea? - Stângacea?
Da, e stângace la picioare.
Îi fac o cină supriză lui Aly.
Și i-am invitat toată familia.
Am vrut să vină toți oamenii pe care îi iubește,
ca să mă iubească apoi și pe mine,
și parcă vezi că o să primesc
o cană cu "cel mai tare iubit", deși aș putea să-mi iau și singur una,
dar nu vreau.
Vreau să... vreau s-o merit.
- I-ai invitat pe toți aici? - Da.
Winston, apartamentul arată ca naiba.
Ia uite. N-avem nici farfurii.
Eu mănânc paste dintr-o chestie
pe care au făcut-o Jess și Robby la cursul de oale...
La cursul de olărit.
Compartimentul ăsta pentru ce naiba e?
Am o idee mai bună.
De ce nu faci petrecerea la noi acasă?
De când am primit serviciul ăla de porțelan de la nuntă,
abia aștept să dăm o petrecere.
Păi ați terminat casa?
Zonele de petrecere sunt funcționale:
sufrageria, bucătăria.
Dormitorul însă s-a transformat
în locul unde aruncă muncitorii gunoiul.
Cred că unul l-a folosit chiar ca toaletă.
- Dar... - O să încuiem ușa aia.
- Da. - Așa facem.
Reagan e plecată. Știți ce înseamnă asta.
- Nu. - Ce înseamnă asta?
Sincer să fiu, habar n-am, dar vreau să vin și eu la petrecere.
E timpul să mergem la culcare.
E 6:30. Nici bebelușii nu dorm la ora asta...
Nu bebelușii ăștia.
Parc-am mai văzut asta.
Sunt ca Andie MacDowell în Ziua Cârtiței.
- Gata! Oprește-te. - Faci mișto de noi?
♪ ♪
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced and corrected by Aaronnmb www.addic7ed.
♪ Hai sus, sus, baby. ♪
Ooh, o bifurcație.
Harta zice să mergem în stânga,
dar semnul către Musket Trail pare mai mișto.
Și acolo e și o cascadă, deci eu zic....
spre cascadă!
De ce să nu mergem... Hai să fim liberi.
De asta ne înțelegem așa de bine.
Suntem mereu de acord.
De acord.
Robert Frost, noi o să mergem pe drumul...
bătut de Jess.
Așa, stai să...
nu așa se împăturește.
Stai așa.
Ar fi mai simplu dacă n-ar bate vântul.
Okay.
- Bună. - Bună.
Am făcut o listă de reguli pentru musafirii noștri.
Evident, nimeni nu are voie să intre încălțat în casă,
dar ce-ar fi să punem un ștergător de pantofi pe alee?
Iubi, mă gândeam să n-avem nici o regulă...
Ții minte când eram mici,
că în casele mișto nu existau reguli?
Nu eram invitat niciodată în casele mișto.
Singurul meu prieten din liceu era profesorul meu de pian,
dar după ce s-a împrietenit cu tipul ăla care avea mașină,
nu l-am mai văzut.
Ce n-aș da să pot călători înapoi în timp
și să te îmbrățișez când erai băiețel...
Da, dar băiețelul ăla ar fi răspuns cu un leșin
instantaneu după un orgasm.
Dar poate ai dreptate.
Dacă vrem ca aici să se strângă prietenii noștri...
poate ar trebui să ne relaxăm.
Da, pentru că aici vrem să fie centrul de interes.
- Știi ce zic? - Da, va fi un centru de interes senzație...
- Da, normal. - O să fie super...
super... centru de interes.
Ai un orgasm acum?
Faci mișto de mine?
- Bună. - Bună.
Winston Bishop, mă bucur de cunoștință.
- Ce-i asta? - Fac exerciții de cum o să mă prezint
- părinților lui Aly. - Ah, am înțeles.
- Ai puține emoții. Okay. - Da, da, am puține emoții.
Vreau să aibă o impresie bună despre mine.
- Oh, mi se pare corect. - Cum e asta?
Nup. Nu, nu, nu, nu, nu.
Nu cu ambele mâini.
Și de ce ai mâinile umede?
- Fir-ar, eu ziceam că sunt uscate. - Sunt fleașcă.
- Merge așa pentru mama lui Aly? - Eu sunt mama lui Aly?
Okay.
- Ce faci, scumpo. - Da, complet greșit.
- Vino să te-mbrățișez. - Complet greșit.
- Okay.
Ești foarte agresiv.
Mi-ai invadat spațiul. Nu m-am simțit în siguranță.
Poartă-te normal. Uite așa.
Bună, ce faceți? Eu sunt Winston. Mă bucur să vă cunosc.
Oh, deci așa...
Bună, ce faceți? Eu sunt Winston.
E... o plăcere... să fac asta.
- Toate astea... scoate-le. - Okay.
Bună, ce faci? Eu sunt mama lui Aly.
Sunteți... sunteți bine...
Sunteți bine că mă cunoașteți.
Winston, lasă emoțiile.
- Am emoții, frate. - Știu că ai.
N-au cum să nu te placă.
Uite cum facem. Eu o să stau pe lângă tine.
Și te vorbesc de bine. Mai bag o poveste.
Da. Să zici una bună cu mine,
una care să mă scoată-n față.
De exemplu aia când am adormit în cadă.
Dar aia atât e: ai adormit în cadă.
- Sfârșit. Gata. - E super.
Cred că ne trebuie una mai bună, nu?
Nu, asta e exact ce trebuie,
pentru că m-am trezit și eram ud.
- Acum pricep. - Și de fapt,
- contează cum povestești. - Corect.
Mă bazez pe tine. Că doar ești scriitor.
Așa e, e un dar pe care l-am primit de sus.
- Bate palma. - Așa facem.
- Dar care-i faza cu palmele astea? - Ce?
Acum un minut erau fleașcă,
iar acum ard de fierbinți ce sunt.
- Leslie! - Winston!
Ți-am bușit mașina când am parcat. Scuze.
Da... eu n-am venit cu mașina...
E, atunci m-am liniștit.
Mă rog...
soră-ta trebuie să ajungă și ea. Unde sunt părinții?
Tata nu folosește autostrăzile din motive politice.
- Dar în rest a venit toată lumea. - Super.
Intrați.
- Bună. - Bună.
- Mulțumesc. - Uau.
Cât de mare e familia asta?
Oh, mamă. Bună.
Cu câte mașini ați venit?
Simțiți-vă ca acasă. Haideți, intrați.
Ați închiriat un autocar?
Respiră. Respiră.
- Bună. Bună... - Winston, Winston.
Winston. O vorbă cu tine, te rog.
- Da, vin. - Bună.
Hei, parcă te cunosc.
Nu te-am tras pe dreapta săptămâna trecută?
De ce sunt atâția?
Sunt 30 de oameni.
N-avem atâtea farfurii!
Sau furculițe, sau creveți.
N-ai cum să împarți un crevete.
Iubi, știu asta, da? Dar relaxează-te.
O să fie bine.
- Ne descurcăm. - Scuze.
Ține minte, să fim relaxați.
Nu, ai dreptate. Suntem foarte relaxați.
Scoatem și farfuriile de rezervă!
Și mâine vin cu spălătorul cu presiune
și spăl toată casa.
A venit Stângacea.
Apropo, nu avem farfurii de rezervă!
Știu, știu, nu-i nimic.
Ține ochii închiși.
Ultima dată când ai făcut asta,
era Furguson îmbrăcat în smoking.
Acum e și mai și.
Salută-ți... întreaga familie!
Surpriză!
Ce naiba e asta?
Hai, fă fața aia surprinsă a ta.
Nu, nu asta. Nu-i asta.
Nu știi? Cum faci tu...
Ești supărată.
Ne-am rătăcit.
De ce m-ai lăsat să mă duc înspre cascadă?
Doar știi piesa aia de la TLC.
Îmi pare rău. Eu...
- Mi-e foarte foame. - Poftim.
Ia niște ronțănele.
Astea sunt stafide.
Astea au rămas, că mie-mi plac doar alunele și ciocolata.
Și mie-mi plac alunele și ciocolata!
De ce-ai mai pus și stafide?!
Nu știu!
Uite cum facem,
dacă tot ne-am pierdut și...
se și întunecă în curând, așa că... hai să ne întoarcem.
Bine. Ai luat lanternă?
Robby, tu ai luat lanternă?
- Nu. - Atunci ăsta e răspunsul...
Lasă, o să fie bine, okay?
Știm că trebuie s-o luăm la vale, ține-te după mine.
Merg eu în față, okay?
- Ah! Doamne! Oh! - Oh! Robby!
- Mi-am pierdut ochelarii. - Ești okay?
Sper că sunetul ăla a fost de la frunze.
Ia să văd.
Cred că aici sunt.
Jess!
Au, glezna!
Glezna mea superbă de balerină!
Ce s-a-ntâmplat?
Ți-am adus toată familia aici.
Ca să te felicite oamenii pe care îi iubești...
- Știu. - Lipsesc doar părinții tăi,
dar o s-ajungă curând,
după ce scapă de trafic.
Ești foarte drăguț, Winston.
Și îmi iubesc familia, dar sunt duși cu capul.
Și sinceră să fiu, mă fac și pe mine s-o iau razna.
Toate familiile sunt așa.
De fiecare dată când ne strângem, iese un dezastru.
Ca baloanele cu aer cald când iau foc...
Dar acum e ceva diferit: ai întăriri.
Te-am dezamăgit eu vreodată ca partener?
În afară de turneul ăla de dublu mixt...
A mea!
Dar să nu vorbim despre asta. N-are rost să ne amintim.
Ideea e că suntem o echipă.
Okay?
- Okay. - Așa.
Poate că acum va fi diferit.
- Nu? - Da.
Dar trebuie să știi cum stă treaba.
Okay, să-mi notez.
Deci, soră-mea e...
soră-mea...
Unchiul Bill e pasionat de starea vremii.
- Super enervant. - Da, da, da.
Mătușa Karen are mereu un fir de ață dentară în geantă.
Sigur o să-l folosească în seara asta.
- Oribil. - Okay.
Stai puțin..
Repetă tot ce ai spus.
Nu-mi ia ăsta amprenta.
Okay, soră-mea e... o știi...
Stai, nu, nu, tot nu mă lasă.
Stai să mă șterg pe mână.
Acum merge treaba!
- Soră-mea... okay. - Nu, nu merge treaba.
Winston e super băiat.
Noi doi ne cunoaștem de mult.
Avem sute de povești, sute de povești...
Serios? Bine, zi.
- Acum? - Da.
Odată când făcea baie, a adormit.
Poți să crezi? Ce nebun e.
E sufletul petrecerii...
A adormit în cadă? Asta-i toată povestea?
Dacă asta-i toată povestea? Nu.
Ăsta e doar începutul.
Nu mai sunt aperitive.
S-au aruncat pe tava cu creveți ca niște piranha.
N-au lăsat nici cozile.
Cred că cineva a făcut un duș aici.
N-avem nici prosoape, nici săpun.
Nu știu cum au făcut.
Trebuie să ne mai gândim la ideea asta că nu avem reguli.
E un circ aici!
Dar ce le mai dăm să mănânce?
În 10 minute, ăștia se apucă să ne roadă pereții.
Parcă mai aveam...
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Parcă era o pungă de orez, o găsisem aici când am luat casa.
E arpacaș.
Și e foarte murdar.
Okay, bine, ce-o fi! Pune-l la fiert!
E întuneric și accidentat pe jos,
dar măcar am găsit poteca.
Da, să zicem că e o drumeție de noapte.
Poate vedem o colonie de lilieci.
Seamănă cumva cu o cascadă...
Dar făcută din monstruleți...
Oh, mamă.
Okay,
Jess, a început să plouă.
Hai să ne adăpostim în peșteră!
Dacă nu e peșteră și e bârlog?
Ce-o fi. Merge.
Surioară!
Asta chiar că e dragoste de soră...
- Să vă aduc ceva de băut. - Okay.
Oh, Doamne,
Winston e perfect pentru tine.
Ce naiba vrei să spui?
Am văzut cu ochii mei
când a salvat Winston copiii
dintr-o clădire în flăcări, inclusiv un băiețel.
Un băiețel pe care-l părăsise tatăl lui.
I se spunea Timmy din Cărucior.
Timmy din Cărucior era grăsuț și roșcovan.
Și cu ochii negri.
Deci ce zici, că sunt un robot fără sentimente
și că am nevoie de un tip care să mă facă fericită?
Am zis doar că Winston e perfect pentru tine.
Doamne, mereu faci așa!
A luat băiețelul cu scaun cu tot și l-a ridicat deasupra capului,
ca să îl țină departe de flăcări.
Asta e forța dată de adrenalină.
- Și ce s-a-ntâmplat cu Timmy? - Timmy? A murit.
- Ce? - N-a murit. Eu sunt Timmy.
Și uite.
Datorită lui Winston, pot să vă povestesc acum asta.
Nu, ai zis că te cheamă Nick.
Chiar mă cheamă Nick. Tre' să fug!
Cum ar trebui să fiu? Ca tine?
"Oh, uitați-vă la mine, eu sunt Leslie.
"Port șosete de iarnă vara.
"Mă duc la toate concertele Ariana Grande, de parc-ar fi Grateful Dead."
"Oh, eu sunt Aly.
"am fost la Quantico și am fost băgată în boale,
"și n-am putut să mai vorbesc cu nimeni!"
- Vrei să zici "am fost băgată în carantină"? - Mă rog!
Ești așa de rea!
- Ești ca un robot rău! - Nu, acum sunt ca un robot rău.
"Bip, bup, bup, bup. Leslie, ești nașpa.
"Nu-ți stă bine cu breton.
"Ai fost un accident."
Știi că am fruntea mică,
dar să folosești asta împotriva mea...
Mai taci odată!
- Te urăsc! - Eu te urăsc!
Doamne...
Oh, nu.
Băiatul din cărucior, Timmy,
are numai cuvinte de laudă pentru tine.
Sunteți mătușa Karen?
N-am înțeles nimic ce-ați spus.
Da, văd că plouă cu găleata...
- E foarte frig. - Da.
Auzi, Robby?
Te-ai gândit vreodată că...
poate că nu e bine că semănăm atât de mult?
Nu știu ce să zic...
Stră-unchiul meu Shep Wallingford avea o vorbă:
"Cumpără calul pe care-l vezi în oglindă."
"Wallingford" ai zis?
Am și eu niște rude pe care îi cheamă Wallingford, lângă Boston.
Ai mei sunt în Newburyport.
Sunt un fel de vedete locale.
Sunt recunoscuți pentru...
- ... ceasuri de damă. - ... ceasuri de damă.
De unde-ai știut?
♪ Ceasurile Wallingford ♪
♪ Pentru că acum e momentul tău♪
♪ Să arăți și tu uau! ♪
Robby...
Cred că suntem rude.
Ai și tu un unchi Tony?
Tony, ăla cu unghiile lungi,
și care are mereu un fluier la gât.
Robby, suntem veri de gradul 3.
Oh, Doamne!
- De ce, Doamne?! - O s-ajungem în iad!
- Am făcut chestii... - Nu, oprește-te!
- Ziceam și eu. - Nu pot să trăiesc în realitatea asta!
- Bine că nu suntem de gradul 2. - Nu pot...
- Și dacă eram veri primari era grav. - Te rog, nu!
Lumea în general face sex... când e la munte...
Când e la munte...
- Nu te speria. - Doamne ferește!
Ce faci aici, Cece?
Mă ascund, okay?
Petrecerea a scăpat de sub control.
Unul era să-și prăjească sprâncenele
când a încercat să-și aprindă țigara de la aragaz.
E anarhie în toată regula.
Nu putem să stăm ascunși aici, doar noi doi?
Încă n-am botezat garajul.
Ai mare dreptate...
- Okay. - Bună.
- Bună, Winston. - Bună.
O întrebare: ați văzut-o pe Aly?
Care-i treaba?
A plecat. Dacă știam c-o să fie așa,
îi făceam doar faza cu pardesiul.
- Cu... ce? - Care-i faza cu pardesiul?
Aia când o iau de la aeroport,
îmbrăcat în pardesiu și nimic altceva pe dedesubt.
Ați văzut pe-aici un copil în scaun cu rotile?
- Eu eram. - Ce?
Nick, ce faci aici?
Nu mă descurcam prea bine cu poveștile despre tine,
așa că am băgat puțină licență poetică.
Lumea a-nceput să pună întrebări.
Și situația a luat-o razna.
N-am avut ce face, m-am ascuns în mașină.
Nick, am crezut că rămâi la povestea cu cada.
Aia nu e poveste, Winston. Nu-i nici o poveste!
E povestea despre cum am adormit...
- Nu e... - Bună.
- Am găsit-o. - Da.
Voi sunteți chiar mereu împreună?
- Aproape. - Știi ce? Stai puțin.
Vreau să vorbesc cu tine. Ne lăsați puțin?
Sigur, Winston. Cece, hai să ne ascundem în mașină...
la noi în garaj.
Da, okay.
Hai că v-am lăsat.
Aly, eu am încercat să fiu drăguț...
Și eu am stricat totul. Știu.
Am zis că familia mea e dusă,
și s-a dovedit că eu sunt cea mai dusă...
Îmi e jenă că a trebuit să mă vezi așa
și înțeleg dacă vrei să pleci.
Nu-i problemă. Nu e vina ta.
Ți-e jenă că ai luat-o razna în fața mea?
M-am purtat ca o nebună.
Mi se pare umilitor și când vorbim despre asta.
Așa că... așa că o să plec.
Okay.
Oh, Doamne.
Mașina e pornită.
- Nick, de când ești aici? - A fost pornită tot timpul?
Mi-era frig. Mi-era frig.
Tu ai fost vreodată
la concursurile de gătit ale familiei Wallingford?
Doar la unul, în '92.
Țin minte că aveau o cursă cu trei etape,
și mereu mă puneau în echipă cu un băiețel cu cască.
Avea pielea translucidă,
zici că era meduză.
- Și cânta cumva la un trombon imaginar? - Da.
Și tot zicea "Mai bine să mergem în siguranță, decât repede."
- Eu eram! Eu eram! - Oh, Doamne!
E prea mult.
Nu vreau să mor într-o peșteră cu vărul meu care mi-e și iubit.
- Oh, Doamne! - Toată lumea o să zică
că am fugit în munți pentru că nu eram acceptați de societate.
Eu vroiam doar să văd o cascadă.
Și eu! Trebuie să plec!
Tu nu poți să mergi, eu nu văd nimic...
Ridică-te, orbule. Mă sui la tine-n cârcă.
- Ia-i p-ăștia. - Oh, okay.
Oh, mamă. Okay.
Avem aceleași dioptrii.
Nu mai spune, Robby... Așa, ești gata?
- Da. Deci, 1, 2, 3, "Wallingfords"? - Nu!
Îmi pare rău. Mi-e frică.
- Okay, unu, doi, trei! - Doi, trei!
N-am pantofi potriviți!
Ia-o-ncolo!
Îmi pare rău pentru mai devreme.
Îmi pare rău că m-am luat de tine.
Și mie îmi pare rău că ți-am zis
că o să-ți rad sprâncenele în somn.
- N-ai zis asta. - Oh, poate doar m-am gândit la asta.
Mie mi-e jenă că ne-a văzut Winston.
Sigur l-am speriat.
Nu, deloc. E sus pe masă.
Oh, nu.
- Oh, nu, nu, nu. - Bună.
Eu sunt Winston Bishop.
Sunt prietenul lui Aly.
Dacă nu vă deranjează
aș vrea să-i spun ceva prietenei mele.
Stă cu picioarele pe mobilă.
Relaxează-te, okay? Am chemat ajutoare.
Aly, am vrut să fie o seară specială pentru tine
fiindcă... sunt nebun după tine.
Poate că lucrurile nu au mers perfect,
dar să nu-ți fie jenă
să te porți ca o nebună în fața mea.
Okay? Eu sunt regele nebunilor.
Am glume între mine și pisica mea.
Sunt membru al Asociației Rezolvatorilor de Puzzle din America de Nord.
Mă bărbieresc cu apă rece
- și mă spăl pe dinți cu apă caldă - Așa e.
Într-o noapte târzie și disperată,
am folosit litiera lui Furguson...
Și da, e adevărat
ce majoritatea ați auzit deja.
Odată am adormit în cadă!
Ce-mi place povestea asta...
Și ce s-a-ntâmplat?
Cum adică "și ce s-a-ntâmplat?"
A adormit în cadă!
A adormit și apoi s-a trezit.
Nu știu ce să zic, poate trebuie să mai povestească o dată.
Cui îi pasă dacă ești cu capul?
Mie nu. Și eu sunt cu capul.
Fii atentă.
Îmi pun un morcov după ureche,
ca un iepure-reporter, și apoi o să vă arăt un dans
la care lucrez de vreo 5 ani.
Nu lua și morcovul!
Iepurașul cu morcovul.
Văd că avem 2...
musafiri noi.
Cine sunt?
Da... mamă, tată,
el e Winston.
Bună...
... eu sunt Winston.
Și vă asigur că toate acele incidente
s-au întâmplat de mult... ișor.
E clar că o iubești pe fiica noastră.
Într-un fel pasional și unic.
Asta e tot ce contează.
Cu 2 mâini?
Așa...
- Okay. - Da.
- Okay. - Okay.
Acum serios, suntem pe drum de vreo două ore.
- Avem nevoie la baie. - Da, da, da, sigur!
E acolo, pe hol.
Îți mulțumesc că nu te-ai speriat de mine sau de familia mea.
Deschideți. Poliția!
- Cine-a chemat poliția? - Nu știu.
Cred că trebuie să le deschidem...
De ce vă purtați ca-ntr-un film porno?
Avem o reclamație că faceți gălăgie.
Legea și-a spus cuvântul.
Petrecerea s-a terminat.
Ieșirea e pe aici.
Winston?
Ia uite cine e.
Hei, Aly, te-ai întors.
Jenkins, vino-ncoace, frate! Hai la petrecere.
- Ce vrei să bei? - Bună, Jenkins.
Ce?
Știi ceva,
va trebui să fac legea cu mâna mea.
Toată lumea, ascultați-mă!
Jos pantofii, paharele pe suporturi!
Aici e casa noastră,
și avem niște reguli! Okay?
Nu era o sugestie. Jos pantofii, haideți!
- Okay, okay. Jos pantofii. - Pantofii.
- Dă-ți jos pantofii... - Jos cu ei!
- ... și puneți-i pe margine! - Dap!
- Și-acum hai să ne distrăm. - Da, hai să ne distrăm.
- Că doar e petrecere. - Că e petrecere.
Deci ca să fiu sigur c-am înțeles,
sigur ne-am despărțit, da?
Da.
- Da, Adică... - Da...
Nu știu de ce-am mai întrebat.
Păi...
Oh, stai. Ia-ți ochelarii.
Păstrează-i tu. Îți stă bine cu ei.
Mulțumesc.
Ne mai vedem.
Da.
Poate la următoarea reun...
- Prea devreme. Dap. - Un pic prea devreme. Da.
- Oh, Doamne ferește. - Nu e așa de rău cum pare.
Sub noroiul ăsta sunt foarte curată...
Oh, dar ce s-a-ntâmplat?
A fost o chestie în drumeția noastră,
și Robby și cu mine ne-am despărțit în peșteră.
Îmi pare tare rău, scumpo. Îmi pare tare rău.
- Fără atingeri. - Da.
Îți aduc un pahar de vin.
Îmi pare rău de faza cu Robby. Nu atinge nimic.
Stai să aduc niște șervețele. Nu te mișca.
Jess! Ești okay?
E poveste lungă...
Dar sunt okay. Mai e ceva de mâncare?
Mi-e așa de foame și n-am decât punga asta de stafide scârboase.
Stafide scârboase? Glumești?
Stafidele sunt super. Îmi plac.
Normal că-ți plac.
Da, uneori țin câteva la măsea
și-mi văd de treabă,
și când mi-e poftă de stafide... am de unde să iau.
Nu pot să-mi imaginez cum e
să-ți fie poftă de stafide.
Dar treaba ta.
Stafida ta.
Tu ai zis "Treaba ta," eu am zis "Stafida ta."
Vin.
- Șervețele. - Mulțumesc, Schmidt.
Mersi. Oh, mersi.
Mersi. Mulțumesc.
- Calcă pe ele. - Mai repede.
Am destule șervețele.
- Ce faci? - Mai nimic.
- Bine-ai venit la petrecere. - Mersi.
Unde-i Robby?
Nu poate să vină.
S-a dovedit că suntem veri...
- Ce?! - Ce?
- E vărul tău? - Arată bine casa.
- Stai puțin. - Mulțumesc.
- Ce? - Vărul tău??
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced and corrected by Aaronnmb www.addic7ed.