Din episoadele anterioare...
Ţi-ai bătut joc de tata pentru ultima oară.
- Harvey... - Bobby...
Pleacă dracului din casa tatălui meu.
Plec de aici
cu chestia aia în mână,
sau îţi distrug firma.
- Ia pictura. - Mi-ai spus că pictura aia
era una din cele mai fericite amintiri pe care le aveai cu mama ta.
Fiecare cerere pe care am completat-o astăzi
întreba dacă am fost condamnat.
Nimeni nu mă va angaja după ce bifez căsuţa aia.
O clinică legală nu e singurul mod de a te întoarce.
Îmi oferi o slujbă ca profesor?
- Da. - Crezi că e amuzant?
Râd pentru că profesorul nostru era în închisoare săptămâna trecută.
Tot ce-ţi pasă e să-mi dovedeşti că tu ar trebui să fii partener manager,
când toţi ştiu că n-ar trebui să fii.
Dacă crezi că te voi lăsa să fii partener manager,
ţi-ai ieşit din minţi!
Unul dintre elevi le-a spus părinţilor că ai fost la închisoare.
Am încercat să le explic situaţia, dar... Îmi pare rău, Mike.
Toţi pleacă, Donna... Întâi Jessica, acum Mike.
Sunt din familie.
Mereu vorbeşti ca şi cum suntem singura ta familie.
Trebuie să îndrepţi lucrurile cu mama ta.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man
Mike, ce faci aici? Credeam că şcoala începea la 7:00.
Aşa este. Doar că nu mai lucrez acolo.
Poftim?
Ce s-a întâmplat?
Unul dintre elevi le-a spus părinţilor că am fost un criminal.
S-au dus la arhidioceză, şi...
Părintele Walker n-a avut de ales.
De ce nu mi-ai spus aseară?
Pentru că n-am vrut să-ţi stric momentul.
Erai aşa fericită pentru oferta lui Louis.
Ce vei face?
O să-mi iau o zi liberă ca să mă bucur de viaţa de om liber.
Iar de mâine...
O voi lua de la capăt.
CU 7 ANI ÎN URMĂ
Salut!
Ray te aşteaptă jos.
- Nu l-am sunat. - Eu am făcut-o.
Are costumul tău negru şi o geantă cu haine,
şi te duce la gară.
Donna...
Trebuie să mergi la înmormântarea tatălui tău, Harvey.
Nu pot. Se întâmplă prea mult aici.
Ascultă-mă... tocmai ai suferit o mare pierdere,
şi te porţi ca de obicei.
Mă port ca şi cum am o treabă de făcut.
Harvey, dacă nu-l jeleşti...
O să-l jelesc pe tata în felul meu.
Nu, n-o vei face.
Te vei înfrâna, şi vei încerca să mergi mai departe, dar...
- Ea va fi acolo, Donna. - Ştiu că este.
Dar înmormântarea asta nu e legată de ea.
Şi nu e vorba de tine.
E vorba de tatăl tău...
omul pe care l-ai iubit mai mult decât oricine pe lume.
Şi dacă nu-ţi iei rămas bun de la el, vei regreta toată viaţa.
ÎN PREZENT
Donna, ce faci aici?
Întrebarea e, ce mai faci tu aici?
Ţi-am făcut o rezervare pentru ora 8:00 către Boston,
ceea ce înseamnă că ar trebui să fii la jumătatea drumului.
Am pierdut avionul.
Harvey, tu niciodată nu pierzi avionul.
Iar ultima oară când ai spus că ai făcut-o, mă minţeai şi atunci.
- Donna... - Te rog spune-mi
că nu te-ai răzgândit s-o vezi.
N-am făcut-o.
Atunci care e problema?
N-am mai văzut-o de şapte ani.
- Ultima oară când am văzut-o... - Ştiu ce s-a întâmplat ultima oară.
Ascultă-mă.
Zilnic ieşi în lume,
şi găseşti o cale să câştigi.
Ăsta eşti. Asta faci.
Donna, aici nu e vorba de a câştiga.
Ba da.
Dar nu e doar o singură persoană în acest caz, sunt două,
iar în clipa asta pierdeţi amândoi.
Şi dacă n-o pot face?
Atunci nu te urca în avion.
Dar geanta aia de acolo
îmi spune că eşti gata s-o ierţi.
Şi dacă eşti, atunci asta e tot ce trebuie să faci.
- Nathan. - Îţi aminteşti de mine.
Îmi amintesc de toţi. Ce faci aici?
Sunt aici pentru că poate n-am fost acolo când ţi-ai lăsat CV-ul,
dar... încă conduc clinica aia.
Sunt aici să-ţi ofer o slujbă.
- Nu înţeleg. - Hector Suarez.
Bănuiesc că-ţi aminteşti şi de el, nu?
- Ce e cu el? - După ce-ai plecat, ţi-am luat dosarul.
- Nu-mi spune... L-ai ţinut în ţară. - Nu, Mike. Tu ai făcut-o.
M-am gândit, "Poate tipul ăsta va deveni avocat cândva".
Apoi am citit despre tine în ziar anul trecut şi am aflat că n-ai făcut-o.
Deci ştiai că m-am prefăcut că sunt avocat de două ori,
şi tot îmi oferi o slujbă?
N-aş fi, exceptând asta.
Ai spus adevărul.
În ce mă priveşte, asta înseamnă că meriţi o şansă.
- Măiculiţă, chiar eşti filantrop. - Nu sunt aici să-ţi fac un bine.
Sunt aici să fac un bine clinicii mele,
pentru că angajez un avocat partener de la una din cele mai bune firme
la preţul puştiului care-mi aduce cafeaua.
- Ai un puşti care-ţi aduce cafeaua? - Nu, nu ne-o putem permite.
Dar dacă am putea, l-aş plăti cu cât te voi plăti pe tine.
Te bagi sau nu?
Când încep?
Nu cred că te-am mai văzut în costum înainte.
Harvey, ai reuşit.
N-aş fi lipsit pentru nimic în lume.
- Harvey, ascultă... - Nu trebuie s-o spui. Ştiu.
- E aici. - Nu e doar asta.
M-a întrebat dacă ar putea spune câteva cuvinte despre tata.
- Şi ce? O s-o laşi? - Harvey...
Nu spune un cuvânt cât sunt aici.
Ba da, iar dacă faci o scenă în faţa copiilor mei
în ziua când îl îngropăm pe tata,
jur că te bat de-ţi sună apa-n cap,
pentru că e mama, şi o voi lăsa să spună ce are de spus.
Salut.
Harvey... Mă bucur să te văd.
Aş vrea să pot spune acelaşi lucru, Lily, dar...
Aş minţi.
Îmi pare rău că simţi aşa.
Indiferent dacă crezi sau nu, ţi-am iubit tatăl.
Şi sunt tristă să-l văd plecând.
Da, păi, nu te cred, şi n-am venit aici ca să te văd pe tine.
Am venit aici să-mi onorez tatăl,
deci du-te acolo, spune ce ai de spus,
şi hai să terminăm cu asta.
Harvey.
Ce faci aici?
Am vrut să vorbesc cu tine.
Nu-mi vine să cred. Asta-i minunat.
M-am gândit că poate vrei să cinăm în seara asta.
Mi-ar plăcea să cinez cu tine în seara asta, dar nu pot.
Aş vrea să fi sunat.
Aş fi făcut-o, dar...
N-ai numărul meu de telefon.
Nu, nu-l am.
Ce zici de mâine seară?
Nu prea plănuiam să fiu aici două seri.
Firma mea e într-un... moment vulnerabil în clipa asta.
Harvey, e expoziţia copiilor.
E o dată pe an. N-o pot anula.
Ştii ceva? Asta e o prostie.
Ai zburat până aici.
Nu.
O putem face mâine seară.
Nu-mi spune. Ai primit slujba.
De fapt, până-n dimineaţa asta, n-am crezut
că exista vreo şansă să primesc slujba asta.
Mi se pare că ai avut un prieten la birou
care ţi-a pus CV-ul în vârf.
Mi se pare că datorez o bere acelei persoane.
Doar ca să fie clar... eu sunt tipul ăla.
M-am prins.
- Bun venit la clinică, Mike. - Mersi, Oliver.
- Văd că l-ai cunoscut pe Oliver. - Da.
- Ne-am înţeles imediat. - Bun, bun.
Păi, ai un început bun.
Cred că singurul lucru rămas e să-mi arăţi unde mi-e biroul.
Corect. E chiar în biroul de acolo.
- Nu credeam că primesc un birou. - Doar pentru că te plătesc prost
nu înseamnă că n-o să-ţi dau instrumentele pentru slujbă.
Care e mai exact slujba mea? Din câte-mi dau seama,
sunt singurul cu un birou de aici.
Oameni buni, ascultaţi-mă.
Începând de astăzi aveţi un nou coordonator.
Numele lui e Mike Ross.
Mike e de la Pearson Specter Litt,
şi ştie mai multe despre Drept decât voi toţi la un loc.
Deci, dacă Mike vă spune să faceţi ceva, o faceţi.
Nu vreau să pun la îndoială noua ordine mondială,
dar care e titlul său?
Grozavă întrebare, Marissa.
Individ senior la conducerea voastră?
Alte întrebări? Nici nu credeam.
În regulă, înapoi la treabă. Haideţi.
Chiar nu glumeai când ai spus că făceai asta pentru tine.
Nu, nu glumeam.
De 10 ani încerc să aduc pe cineva în poziţia asta, pe banii ăştia,
iar acum că am făcut-o...
O să profit din plin.
Atunci de ce nu te întorci la biroul tău şi să stai acolo pentru restul anului?
Pentru că voi fi ocupat să dau şuturi pe aici.
Asta-mi place să aud.
Salut! Pe cine trebuie să cunoşti pe aici ca să primeşti o masă bună?
Iisuse Hristoase!
Mă înşeală ochii,
sau arăţi exact ca fratele meu mai mare,
doar că mai bătrân, mai gras şi mai fraier?
Apreciez că ai observat. Am depus un mare efort.
Pe bune, Harvey, de ce eşti aici?
M-am gândit că e vremea să fac pace cu mama.
Harvey, asta-i grozav.
Dar s-au spus multe de-a lungul anilor.
Nu poţi apărea pur şi simplu la uşa mamei.
De fapt, deja am făcut-o.
Ce? Când?
M-am dus la facultate.
Are o expoziţie în seara asta pentru studenţii ei,
deci vom lua cina aici mâine seară.
Atunci o să-ţi obţin o masă.
Iar ceea ce vei face tu
e să anulezi rezervarea la hotelul ăla şmecher,
şi vei sta la noi peste noapte.
Marcus, zău aşa, am Apartamentul Ambasadorului la Ritz.
Nu încerca să spui nu,
pentru că o să le spun lui Katie şi copiilor că eşti aici.
Oferiţi room service?
Dacă prin "room service," vrei să spui brânză şi biscuiţi,
da, avem room service.
În regulă, atunci poţi conta pe mine.
Marissa, nu? Mike.
Ştiu. Noul şef.
Ce e?
Nimic... doar că de unde vin eu, şefii nu vin cu bicicleta la serviciu.
Bănuiesc că asta nu e Pearson Specter Litt.
Nu, nu este, şi de-asta am venit aici.
Mă bucur, pentru că sunt mulţi oameni aici
cărora le-ar prinde bine ajutorul tău, dar eu nu sunt una dintre ei.
Nu eşti încă studentă la Drept?
O studentă la Drept care a câştigat fiecare caz de când e aici.
Grozav, deci asta înseamnă că ai totul sub control în cazul Price?
- Abia ai ajuns. Cum ai... - Citesc repede.
Marissa, nu încerc să fac pe şeful din prima zi,
dar conform dosarului ei, dra Price n-a venit la termenul de judecată,
şi trebuie să ştiu care ţi-e planul.
Planul meu e s-o pun pe dra Price să explice că e o mamă singură,
locuind într-un apartament cu geamul spart,
fără căldură de luni întregi, iar ei încearcă s-o evacueze.
Şi dacă tot ce vei face e să-i spui judecătorului că nu e drept, vei pierde.
- Ai nevoie de un temei legal. - Am temei legal.
Berger vs Chozick...
chiriaşilor li se permite să ceară hotărâri reparatorii
dacă cererile pentru reparaţii vitale n-au primit răspuns.
Atunci sper că ai sprijin, pentru că avocaţii părţii adverse
au evacuat 300 de chiriaşi în ultimii şase ani.
Ceea ce înseamnă că nu se joacă.
Nici eu, şi de-asta am pus-o pe dra Price să vină aici mâine la 3:00.
Te mai pot ajuta cu ceva?
Sau poate te poţi ocupa şi de cazurile altor oameni de aici.
Louis, am nevoie de ajutorul tău.
- Sigur. Ce este? - Teddy Doyle tocmai a sunat.
- Are o urgenţă. - Deci Harvey are nevoie de ajutor.
- Louis... - Donna, dă-mi un motiv să-l ajut.
Nu-l ajuţi pe Harvey, Louis.
Ajuţi firma. Teddy e clientul nostru.
Nu, Harvey a spus clar că nu există un noi.
Louis, Harvey trece prin ceva în clipa asta.
Ieşirea lui n-a fost legată de tine.
Poţi crede ce vrei tu, dar Harvey s-a dezlănţuit şi la mine,
iar acum n-are sânge în el să vină singur să-mi ceară ajutorul?
De ce-aş ridica un deget să-l ajut?
Pentru că s-a dus să îndrepte lucrurile cu mama sa?
Şi a făcut-o datorită felului în care s-a simţit după ce a urlat la tine.
Altfel, s-ar ocupa singur de Teddy.
Vrei să-l ajuţi sau nu?
Ce vrei să fac?
Mike? Ce se petrece?
Rachel. Credeam că nu vii acasă până la 8:00.
- E 8:30. - Cred că am pierdut noţiunea timpului.
Am fost îngropat în hârţogăraia asta.
Da, văd asta. Suntem verificaţi?
Am obţinut o slujbă.
Şi te-aş fi sunat imedat,
dar am fost ocupat până-n gât cum am intrat în clinică.
Ai obţinut o slujbă la o clinică legală?
- Mike, asta e umitor. - Da, este.
Da, ştiu despre mine.
De fapt, e motivul pentru care am fost angajat.
Să ghicesc... Au fost destul de deştepţi să aprecieze
că pot obţine pe cineva cu experienţa ta pentru zece cenţi la un dolar.
Te-ai prins.
35.000 de dolari pe an, ca să fiu mai exact.
Ceea ce înseamnă...
că ar trebui să începem să împachetăm chiar acum,
pentru că sigur nu ne mai permitem să locuim aici.
Aş locui cu tine într-o cutie de pantofi
dacă ar însemna că eşti fericit.
Cred că ai vrut să spui că ai locui într-o cutie de pantofi
cât timp localul thailandez poate face livrări.
- Şi cel de sushi. - Desigur.
- Vrei una? - Glumeşti?
După ce-am citit "Rozaliul" pentru a şaptea oară,
am nevoie de şase.
A fost plăcut să-i culc.
Da, să te aud spunând-o după ce o faci 365 de zile pe an.
Credeam că-i culcă Katie.
Da. O spuneam pentru ea.
Mersi că m-ai forţat să rămân, Marcus.
Poate după seara de mâine
o poţi face mai des.
Poate.
Mulţumesc tuturor că aţi venit.
Eu sunt Lily.
Am fost măritată cu Gordon aproape 30 de ani.
N-am reuşit să fie 30, şi multă vreme,
m-am considerat o ratată din cauza asta.
Dar Gordon n-a făcut-o.
La câţiva ani după divorţ,
am vrut să-mi cer scuze pentru că lucrurile n-au mers.
El doar a zâmbit şi a spus,
"Lily, despre ce naiba vorbeşti?"
"Am realizat ceva împreună,"
"ce niciunul dintre noi n-ar fi reuşit singur."
Fiii noştri...
Harvey şi Marcus.
Când Gordon era plecat, suna acasă...
De şase ori pe zi să vadă ce fac.
Au mâncat destul la cină?
Şi-au făcut temele?
Câte puncte a înscris Marcus?
Harvey şi-a luat smochingul pentru bal?
Gordon a fost mândru de multe lucruri în viaţa sa,
dar niciunul nu s-a comparat
cu cât de mândru era de ei.
Erau totul pentru el.
Indiferent unde este...
Ştiu că-i veghează chiar acum.
- Ce faci aici? - Îmi fac treaba.
- Ăsta e cazul meu, nu al tău. - Nu, Marissa.
E cazul nostru. Suntem în aceeaşi tabără.
Şi dacă m-ai asculta, ai putea învăţa ceva.
- Cum ar fi? - Cum ar fi modurile
în care avocaţii experimentaţi te pot păcăli.
N-o să fiu păcălită, deci...
dacă nu te superi, aş vrea să mă întâlnesc cu clienta mea.
- Deja m-am întâlnit cu ea. - Te-ai întâlnit cu ea fără mine?
- Când ai făcut asta? - Acum o jumătate de oră.
Ai spus ora 3:00, aşa că am chemat-o la 2:30
pentru că ştiam că nu-mi vei da şansa să o întâlnesc,
exact cum am ştiut că partea adversă o va aborda când nu eşti acolo.
- Nu pot face asta. - De ce? Pentru că e incorect?
- Pentru că e ilegal. - Doar dacă-i reclamă,
ceea ce nu va face niciodată pentru că vor afla
care sunt punctele ei slabe, şi apoi îi vor oferi
exact suma de bani de care are nevoie să treacă peste asta,
iar apoi ea va accepta.
Dacă face asta, va sfârşi în stradă.
De-asta trebuie să fim pregătiţi pentru când se va întâmpla.
Vrei să lucrăm la asta împreună sau nu?
Scuze că nu ţi-am spus că va vorbi înainte să ajungi aici.
Dar n-am avut puterea s-o discut cu tine.
Nu-i nimic, Marcus.
Ţi-a intrat pe sub piele, nu-i aşa?
Sunt trist legat de tata.
Şi, da, s-a folosit de asta,
dar un singur discurs nu revanşează totul.
Poate n-o face.
Dar trebuie să începi de undeva.
Da.
Păi...
O să mă întorc acasă.
Hai, Harvey, vino acasă pentru priveghi.
Am câteva lucruri de rezolvat la serviciu.
Hai, Harvey, nu pleci din cauza serviciului.
E vremea să renunţi.
M-am plâns de un milion de ori că nu funcţionează încălzirea.
Proprietarul spunea mereu că o va repara,
dar nu se întâmpla nimic.
Nu ne permiteam să ne mutăm, aşa că am trăit aşa,
dar apoi băieţelul meu... a făcut astm.
Doctorul a spus că trebuie să ţinem toate ferestrele închise,
să nu intre poluarea,
dar fereastra din sufragerie...
e spartă de şapte luni.
Fiul meu are doar trei ani.
Când îi aud noaptea respiraţia şuierătoare...
neştiind dacă se va trezi dimineaţa...
Aşa că m-am gândit, "Dacă proprietarului îi pasă doar de bani,"
"n-o să plătesc chiria"
"până când nu repară fereastra şi nu dă drumul la căldură."
Îmi pare rău, Sofia.
- Sună groaznic. - Este.
Nimeni n-ar trebui să trăiască aşa, dar...
Prin încălcarea contractului, are temei să te evacueze,
şi de-asta trebui să-i dai un cec
cu banii pe care-i datorezi cât cazul merge mai departe.
Nu pot face asta.
Nu mai ai banii.
A trebuit să cumpăr pături, radiatoare.
Au fost câteva nopţi în care AJ respira atât de prost,
încât a trebuit să mergem la un motel.
Nu-ţi face griji, Sofia.
Nu doar că ţi se va repara fereastra,
dar îţi promit că-ţi vei păstra şi casa.
Mulţumesc.
Eşti nebună?
Despre ce vorbeşti?
Tocmai i-ai spus că-i vei rezolva problema.
Pentru că o să-i rezolv problema.
Nu asta e ideea. Chiar dacă crezi că poţi face lucrurile mai bune,
nu-i garantezi asta clientului.
Ştii ceva?
Poate ţie nu-ţi pasă de oamenii ăştia, dar mie-mi pasă.
Doamne!
Şi sunt dispusă să lupt ca să mă asigur
că vor rămâne în casa lor, şi nu mi-e frică să i-o spun.
Aici nu e vorba de păsat.
E o lume reală acolo, şi aşa cum ţi-am spus,
e un avocat experimentat de cealaltă parte
care caută să ne exploateze greşelile.
Dacă promiţi prea multe şi livrezi prea puţine,
îi faci mult mai vulnerabili la o ofertă de rahat.
Asta te-au învăţat la Oferte Corporatiste Scăzute?
- Pardon? - Nu-ţi pasă de oamenii ăştia,
iar Nathan şi cei de aici poate-ţi cred prostiile,
dar eu ştiu de ce eşti aici cu adevărat.
- Înţeleg. M-ai verificat. - N-a trebuit să te verific.
Ţi-am auzit povestea de o mie de ori.
Nu te-ai putut întoarce la firma ta,
deci stai p-aci până când găseşti
o cale de a reveni la comoda ta slujbă de a i-o trage muncitorului.
Văd că am dreptate.
Deci... ţine-ţi înţelepciunea pentru tine,
pentru că sunt aici ca să ajut oamenii,
nu doar să le reamintesc de lumea crudă de afară.
- Biroul lui Harvey Specter. - Donna, eu sunt.
Harvey. Salut! Eşti pe aproape?
Pentru că programarea pentru ora 6:00 e în sala de şedinţe.
Încă nu mă întorc la New York.
- Aveai dreptate, Donna. - Legat de ce?
Dacă lipseam la înmormântare, nu m-aş fi putut ierta niciodată.
Baftă să te împaci cu mama ta.
De unde ai ştiut?
Pentru că n-ai pierdut un avion în viaţa ta?
Şi singurul motiv pentru care ai sta mai mult
e dacă lucrurile ar merge mai bine decât ai crezut.
Mersi, Donna.
N-am nevoie de mulţumirile tale, Harvey.
Chiar mă bucur că eşti acolo.
Ştiu ce gândeşti.
Cum să nu ştie?
- Am bifat căsuţa. - Aşa e.
Dar eu i-am dus cererea ta lui Nathan,
- şi mi-a spus să nu spun nimănui. - De ce?
Pentru că n-a vrut ca ei să te judece.
Aş fi crezut că toţi ştiau oricum.
De ce-ai crede asta?
Pentru că a fost în The Journal.
Oamenii de aici nu citesc The Journal.
Noi citim The Huffington Post.
Deci ce crede Marissa cred cu toţii?
Nu ştiu, dar dacă mai contează,
n-aş fi spus nimic, chiar dacă Nathan mi-o spunea sau nu.
Nu e treaba mea s-o spun.
Mulţumesc, Oliver.
Da.
Ai făcut plăcinta ta cu căpşuni.
A fost preferata lui.
Poate ai uitat că era şi a mea.
N-am uitat.
A fost un discurs drăguţ.
Mulţumesc, Harvey.
Harvey...
când părinţii mei au murit,
am simţit că eram complet singură pe lume.
Nu vreau să simţi aşa.
Vreau să ştii că, indiferent dacă mă vrei în viaţa ta sau nu,
tot ai o mamă care te iubeşte
şi care va fi mereu acolo pentru tine.
Ştiu asta.
Harvey, îmi... Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Glumeşti?
- L-ai adus aici? - Harvey...
Am spus, ai avut tupeul să-l aduci aici?
- E partenerul meu. - Aşa numeşti
fiecare tip cu care te-ai culcat cât încă erai cu tata?
Nu-mi vorbi aşa. Eu şi Bobby suntem încă împreună.
- Crezi că-mi pasă? - Ar trebui...
Pentru că arată ce fel de om sunt.
Eşti un rahat. N-ai dreptul să fii aici
în ziua când îl înmormântăm pe tata.
Harvey, te rog. Tocmai eram pe cale să...
Da, nu-mi pasă ce eram pe cale să facem.
L-ai scuipat pe tata în faţă aducându-l aici.
Nu-i nimic. Lily, o să plec.
- Nu-mi pasă dacă rămâi sau nu. - Nu, mie-mi pasă, iar el rămâne,
pentru că poate nu vrei să auzi asta,
dar tatăl tău l-a acceptat cu mult timp în urmă.
Ştii ceva? Vrei să-i iei locul, Bobby?
De ce n-o faci?
Poate într-o zi o vei primi cu un alt tip,
şi vei ştii exact cum s-a simţit tata.
Singura diferenţă va fi că măcar atunci...
Nu mi se va mai cere să păstrez blestematul de secret.
Deci, ce e bun aici?
De fapt, totul e bun aici.
Mănânci des aici?
Normal.
Asta...
Ţi se pare straniu, nu-i aşa?
Da, puţin.
Deci... de unde începem?
Cred că începem cu mine spunându-ţi
că sunt gata să te iert.
De ce acum?
Cineva foarte special pentru mine m-a convins că trebuie s-o fac.
Indiferent cine este...
Mă bucur că a făcut-o.
Asta-i bine.
Vreau să ştii...
că te iert şi eu.
Să mă ierţi? Pentru ce?
Pentru ultima oară când te-am văzut şi că ai fost plecat atâţia ani.
- Am avut motivele mele. - Da, aşa e, când erai mai tânăr,
dar nu mai eşti un copil, şi nu mai eşti de multă vreme.
Nu-mi vine să cred. Întorci asta împotriva mea?
N-o întorc, Harvey.
N-ai idee cum e să ai un copil
care se poartă ca şi cum n-ai exista.
Tu nu ştii cum e să ai o mamă
care-ţi cere să-ţi minţi propriul tată pentru ea.
Harvey, n-ar fi trebuit să fac asta,
şi am încercat să-ţi spun că-mi pare rău timp de 20 de ani,
dar până ieri, mi-ai spus foarte clar
că nu te interesează dacă trăiesc sau mor.
- Pentru că n-a contat. - Nu poţi înţelege
cum ar putea distruge asta o persoană?
Pot înţelege cum asta a fost o greşeală,
pentru că eşti aceeaşi femeie egoistă, egocentrică şi trădătoare.
Iar tu eşti acelaşi bărbat egocentric şi copilăros care ai fost mereu.
- A cui e vina pentru asta? - Poftim. Pleacă.
- La asta te pricepi cel mai bine. - Ce mi-ai spus?
Am spus să te priveşti în oglindă, Harvey,
pentru că poate mi-am neglijat familia în trecut,
dar tu o faci de când mi-o pot aminti.
Ce-ar trebui să le spun copiilor dimineaţă?
Spune-le că am avut treburi în New York.
Vrei să mint pentru tine?
Dar-ar dracii, Marcus, a avut tupeul să spună că eu îi datorez scuze.
Dacă e ea, spune-i că nu mai am nimic de spus.
Ştii ceva, Harvey? Îi poţi spune singur,
pentru că m-am săturat să pic la mijloc între voi.
- Bobby. - Unde e?
- Nu e momentul. - Nemernicule!
Crezi că poţi intra în vieţile noastre şi să deschizi răni vechi?
Vieţile voastre? Pleacă dracului înainte să fac ceva ce vei regreta.
Deja ai făcut ceva ce regret, vorbind cu mama ta aşa cum ai făcut-o.
Femeia aia a renunţat la dreptul de a fi numită mamă
când s-a cuplat cu tine pe la spatele tatălui meu.
Poate n-o consideri mama ta, dar e soţia mea,
iar dacă altcineva ar fi vorbit aşa cu ea, ar fi pe podea.
Vrei să te baţi cu mine?
- Harvey, Harvey... - Nu, nu, nu.
Lasă-l să se descarce,
pentru că ştiu că eu vreau să mă descarc.
N-am venit aici ca să mă bat, Harvey.
Am venit să-ţi spun că niciodată nu ţi-am văzut mama mai încântată
ca atunci când pleca să cineze cu tine.
În sfârşit putea relua legătura cu fiul ei.
Şi apoi ai făcut să-i fugă pământul de sub picioare.
I-ai luat încântarea aia.
Deci, când pleci de data asta, nu te mai întoarce,
pentru că adevărul e că
familia asta funcţionează mai bine fără tine.
Rachel, am nevoie să mă ajuţi cu ceva, şi am nevoie rapid.
Ce este?
Teddy Doyle are nevoie să acceseze profiturile din vânzarea companiei sale
care au fost puse în custodie pentru a evita taxele,
şi are nevoie s-o facă fără a declanşa acele taxe.
Louis, glumeşti? Nu suntem în Dubai. Nu va putea face asta.
Ştiu asta, dar am nevoie s-o poată face oricum.
- Dă-mi dosarul. Găsesc eu ceva. - Mersi.
- Sunt mândră de tine, Louis. - De ce?
Teddy Doyle e clientul lui Harvey. Şi am auzit despre chestia ta.
Asta trebuie să însemne că l-ai iertat.
Aşa e.
Anunţă-mă cum ai ceva.
Mike, am o întrebare legată de cazul Haberman.
Şi-a pierdut slujba. Îi iau maşina.
- Încerc... - Ai nevoie de un acord de reafirmare.
- Te pot ajuta într-un minut? - Da.
Grozav.
Oameni buni, mă puteţi asculta o secundă?
Marissa...
asta nu va dura mult.
Când Nathan m-a prezentat, v-a spus că am lucrat la Pearson Specter Litt.
Ce nu v-a spus e de ce nu mai lucrez acolo.
Iar motivul nu este
pentru că n-am putut reveni ca avocat corporatist.
E din cauză că n-am fost deloc avocat.
Poftim, citiţi astea.
Asta e povestea mea.
Asta am făcut.
Fiecare cuvânt din articolele alea e adevărat.
N-ar fi trebuit să fiu niciodată la Pearson Specter.
Dar faptul că nu sunt avocat nu e singurul motiv
pentru care nu mi-e locul acolo.
Motivul pentru care am vrut să fiu avocat
a fost ca să pot ajuta genul de oameni
care intră zilnic în clinica asta.
Credeam că ştiţi cu toţii, dar acum mi-e clar că nu ştiaţi.
Nathan a vrut să mă protejeze, dar...
Aş prefera să mă respectaţi.
Dacă aveţi întrebări, vă rog să veniţi să vorbim.
Dacă nu, să ne întoarcem la treabă.
Mike.
Nu trebuia să faci aia.
Ba da, trebuia.
Salut.
Eşti încă aici.
Avionul decolează peste două ore.
Nu voiam să-l las pe dobitocul ăla să mă gonească.
Ascultă, Harvey, legat de ce-a spus Bobby aseară...
Nu trebuie să-i cauţi scuze, Marcus.
Nu-i caut scuze.
Îţi spun că avea tot dreptul să-ţi spună ce ţi-a spus.
Nu-mi vine să cred. Acum eşti de partea lui?
Singura parte de care sunt e a familiei mele...
Familie din care n-ai făcut parte niciodată.
- Marcus, zău aşa. - Ştii cum este
să-i spui unui copil de cinci ani de ce bunica
şi unchiul Harvey nu pot fi în aceeaşi cameră împreună?
Pentru că asta e poziţia în care m-ai pus an după an.
Aici se desfăşoară o întreagă viaă din care tu nici măcar nu faci parte.
Crezi că nu ştiu ce-am pierdut?
Nu mă refer doar la zilele de naştere, Harvey.
Acum câţiva ani m-am îmbolnăvit din nou.
- Poftim? De ce nu mi-ai spus? - De ce s-o fi făcut?
Ca să se întâmple şi asta în acelaşi timp?
- Marcus... - Nu, ascultă-mă.
Ştii cine a ajutat când Katie mă ducea la chimioterapie?
Mama pregătea cina în fiecare seară.
Bobby mi-a dus zilnic copiii la şcoală, ceea ce înseamnă că...
Poate sunt monştri pentru tine,
dar pentru copiii mei, sunt bunica şi bunicul.
Şi poate nu-ţi place să auzi asta de la Bobby,
dar ăsta e adevărul, Harvey...
Indiferent că-ţi place sau nu.
Ai un minut?
Sigur.
Îmi pare rău că te-am judecat greşit.
Nu-i nimic.
Cum spuneam, suntem în aceeaşi echipă.
Suntem, şi n-ar fi trebuit să-i promit Sofiei că vom câştiga.
Dar ţi-am spus că nu voi înceta să caut un mod de a-şi păstra casa,
şi cred că am găsit unul.
Marissa, nu contează ce fel de bază legală ai.
Dacă nu-şi poate plăti şi chiria...
La asta mă refer... Troy vs Suffolk.
Cât putem dovedi că a încercat să-i spună proprietarului de căldură...
Da, dar n-o putem dovedi. N-o are în scris.
Putem s-o facem dacă folosim desfăşurătoarele telefonice.
Desfăşurătoarele telefonice nu sunt dovada unei plângeri.
Nu, dar singurii oameni care şi-ar suna proprietarul
de trei ori pe săptămână timp de două luni
sunt oamenii care au o problemă care trebuie rezolvată.
Apoi aducem chitanţele de la motel, chitanţele pentru radiatoare
ca înlocuitoare pentru chiria plătită.
Şi nu numai că n-o poate evacua. Nu trebuie să plătească chiria.
Trebuie doar să convingem tribunalul să accepte desfăşurătoarele telefonice.
Problema e că nu putem convinge tribunalul de nimic.
Încă nu sunt avocat,
şi speram să o poţi face tu, dar...
Nu-i nimic.
Am persoana potrivită.
Harvey.
Pot intra?
Depinde de ce eşti aici.
Sunt aici ca să-mi cer scuze pentru cum m-am purtat aseară.
Asta e din cauză că Bobby a venit să te vadă?
Nu, e din cauză că Marcus s-a îmbolnăvit,
ai avut grijă de el, iar el nu mi-a putut spune asta.
- Harvey... - Sunt atât de furios.
Nu vreau să mai fiu furios, dar nu ştiu cum să mă opresc.
Atunci lasă-mă să-ţi spun cât de rău îmi pare
pentru toată durerea pe care ţi-am provocat-o.
Nu trebuie să-mi spui ce rău îţi pare.
Ba da.
Harvey, amândoi se poate să fi avut vina noastră în ultimii 20 de ani,
dar eu eram adultul,
şi te-am pus în poziţia aia.
Şi nu trece o zi
în care să nu înţeleg de ce mă urăşti.
Eram mama ta.
Trebuia să te protejez...
nu să te rănesc.
Harvey...
Îmi pare nespus de rău.
Nu te urăsc, mamă.
Urăsc ceea ce-ai făcut, şi probabil o voi face mereu,
dar nu te urăsc.
Mă mulţumesc cu asta.
Ce este?
Nu-i nimic. Doar...
Doar că am avut pictura ta pe perete pentru multă vreme,
şi tocmai mi-am dat seama...
cât de mult mi-a lipsit.
Te iubesc, Harvey.
Şi eu te iubesc, mamă.
Onorată Instanţă, clienta mea e mamă singură cu doi copii mici.
Iar câinele meu e Labrador.
Dar singurul lucru care e relevant aici
e că clienta lui nu şi-a plătit chiria de trei luni.
Iar motivul pentru care n-a plătit e pentru că n-a avut căldură
şi o fereastră spartă, toată iarna,
în ciuda cererilor repetate pentru reparaţii.
- Nu există absolut niciun document. - Nu-i adevărat.
Clienta mea şi-a sunat proprietarul de peste 20 de ori în două luni,
după cum puteţi vedea din desfăşurătoarele ei telefonice.
Asta nu dovedeşte nimic.
E dovada că clientul tău a vorbit cu clienta mea
în medie două minute la fiecare apel,
şi n-a fost ca să discute despre vreme.
Onorată Instanţă, dle Grady mi-a dat
o copie a acestei prostii acum 20 de minute,
şi a fost de acord că nu e relevant.
Asta e o minciună.
Serios? Pentru că am înregistrarea
a apelului de două minute pe care l-am făcut spre tine
acum zece minute.
Se poate să mă fi sunat, dar n-am vorbit despre asta.
Aşa este. Doar pentru că te-am sunat nu înseamnă că pot dovedi ce-am vorbit.
Onorată Instanţă, a sunat de 20 de ori.
Da, probabil ca să spună de ce întârzie cu chiria, pentru că n-a plătit-o.
Dar nu vom şti asta, pentru că n-o avem în scris,
iar asta cere tribunalul.
Onorată Instanţă, am nevoie...
Aş vrea să cer timp să discut cu coordonatorul meu?
Coordonatorul lui? E avocat!
- Trebuie să-l ajuţi. - Nu pot.
Am nevoie de un minut să-mi adun gândurile.
Ce-i asta? Suntem la grădiniţă?
Onorată Instaţă, femeia nu şi-a plătit chiria.
Termenul limită e acum. Cerem permisiunea s-o evacuăm
dacă nu avem un cec până mâine la ora 10:00.
- Onorată Instanţă, vă rog. - Îşi va pierde casa.
Timpul a expirat, dle avocat. Permisiune acordată.
Harvey, ce faci aici?
Când te-ai întors?
Acum zece minute.
Cum a mers?
A mers bine.
Mă bucur.
De fapt, am nevoie de ajutorul tău cu ceva.
Orice.
Dar trebuie să faci ceva mai întâi.
- Dle Ross. - Dră Price.
Am vrut să vorbesc cu tine. Ai un minut?
Nu chiar.
Vin mâine. Am împachetat, şi...
Nu vin.
3600 de dolari?
Ar trebui să fie de ajuns să-ţi acopere chiria pe ultimele trei luni.
Nu înţeleg.
Clinica are un fond de ajutor pentru aşa ceva.
O facem tot timpul.
Dar... ăsta e de la tine.
E mai rapid s-o fac din contul meu...
ştii tu, birocraţie şi tot restul.
Nu ştiu ce să spun.
Spune că-l vei duce proprietarului la prima oră dimineaţă.
Şi dacă fac altceva în afară de a-ţi da chitanţă,
sună-mă imediat.
O voi face. Mulţumesc.
- Te-ai întors. - Da.
Şi am auzit că ai avut grijă de clientul meu.
Mersi, Louis.
Cu plăcere, dar... suntem parteneri,
şi toţi sunt clienţii noştri.
Sunt.
Louis, n-am vorbit serios când am spus
că nu erai pregătit să fii partener manager.
Ba da, ai făcut-o.
Poate am făcut-o, dar adevărul e că,
nici eu nu sunt pregătit.
Ce spui ca amândoi să acţionăm ca parteneri manageri interimari?
Aş fi onorat.
Mi se pare că prima problemă este
ce vom face legat de numele firmei?
Nu ştiu ce zici tu, dar...
Cred că ar trebui să-l păstrăm exact aşa.
Şi eu cred la fel.
Nu se ştie niciodată când va vrea să se întoarcă, nu-i aşa?
Nu, Louis. Nu se ştie niciodată.
Ce mai faceţi voi doi aici?
Încă mai avem 12 ore.
Nu ne vom opri din a încerca ca Sofia să rămână în apartamentul ei.
Bravo vouă!
Dar nu trebuie s-o faceţi în seara asta.
Se pare că a obţinut o mică perioadă de graţie.
Cum a reuşit asta?
E uimitor ce poţi face când îţi pasă de clienţii tăi.
Atunci cred că dimineaţă ar trebui să ne planificăm următoarea mutare.
Cred că ar trebui s-o facem.
Traducerea şi adaptarea Little Badger
== Thanks goes to elderman == elder_man