Din episoadele anterioare...
O mare parte din nord s-a răzvrătit împotriva Majestăţii Sale.
Te numesc Comandant al Armatei Regale.
Aceşti rebeli sunt trădătorii noştri, Charles,
trebuie să fie pedepsiţi.
De ce nu vorbiţi cu mine?
Sunt dezamăgit că încă nu-mi poţi copilul, asta e tot.
Lady Misseldon. Îndeplineşte-ţi datoriile virtuos şi cu onoare.
Bietul de dvs, Majestate.
Lady Mary Tudor.
Să ţi-o prezint pe Majestatea Sa, Regina Jane.
Mary, îmi face o foarte mare plăcere să văd că te-ai împăcat cu tatăl tău.
Darcy şi York m-au trădat?
Le voi da acelor ticăloşi ingraţi o lecţie sângeroasă în măcel!
Dacă eşti atât de sincer şi loial cum susţii, ne-o poţi dovedi,
dându-l pe mâinile noastre pe cpt. Aske.
Asta n-o pot face.
Căci ce înseamna un om, daca nu promisunile sale.
Sfinţia Sa se roagă ca Regele Henry
să profite de această oportunitate divină de reconciliere.
Şi poate că tu însuţi, părinte Pole,
ai putea lua în considerare întoarcerea în Anglia,
pentru a influenţa evenimentele de acolo.
Te implor, reinstituie şi păstrează abaţiile.
Ţi-am mai spus...
nu te băga în treburile mele.
Ai permisiunea mea de a prelungi armistiţiul atât cât e necesar.
Ce să le spun?
Spune-le orice doreşti.
Cu cât mai mult Majestatea Sa înţelege cauzele răzvrătirii,
cu atât mai mult e convins să arate clemenţă.
Regele e dispus să acorde graţiere generală?
Nu vor fi toţi iertaţi. Nu şi liderii.
Vreau să-ţi fie aduşi, cu ştreanguri în jurul gâturilor!
"Credinciosul şi prea-iubitul meu Aske,
"ne dorim cu ardoare să-ţi vorbim..."
DINASTIA TUDORILOR Sezonul 3 Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: mileena
Comentarii pe www.tvblog.ro
În numele lui Dumnezeu, cum să abolim adularea,
superstiţia şi ritualurile insipide din biserici,
cÃ¢nd Ã®ncÄƒ mai sunt practicate la Curte.
CÃ¢nd mÄƒ voi Ã®ntÃ¢lni cu Majestatea Sa, domnul meu?
În curând. Majestatea Sa e nerăbdătoare să vă vorbească.
Între timp, v-a încurajat să scrieţi o declaraţie detaliată
cu ce aţi înfăptuit pe durata răzvrătirii şi motivele pentru care aţi făcut-o.
Nu te mişca.
Cine eşti? Ce cauţi aici?
Nu poţi fi aici.
Doamne, e adevărat. Nu credeam că e.
Ieşi afară. Afară!
Nu. E logodnica mea.
- Ar trebui să...? - Nu...
Nu ai ce căuta aici.
Te-am avertizat.
Mai trăieşte?
Maestrul Holbein.
- Maestre Holbein. - Majestate.
Trebuie să cer iertare Majestăţii Sale.
Iertare? Pentru ce?
Am comis un atac pe domeniul Curţii dvs.
Un atac? Tu? Dar eşti un artist.
Pictam portretul lui lady Misseldon pe care l-a solicitat Majestatea Voastră,
dar un domn ne-a întrerupt.
Ce ai făcut?
L-am împins pe domn în nişte rafturi.
Ai făcut ce trebuia, maestre Holbein.
Şi te voi ierta, pentru că şi eu aş fi făcut la fel.
Termină portretul. De-abia aştept.
Vă mulţumesc, Majestate.
Maestre Holbein.
Sir Robert Tavistock.
- Sir Robert, pari a fi fost atacat. - Majestate.
Trebuie să fac plângere împotriva maestrului Holbein.
Sunt logodit cu o tânără,
dar l-am găsit pictând-o... goală.
Goală?
Da, Majestate. Pe un pat, ca pe o concubină.
Cer ca Majestatea Voastră să-l pedepsească sever pe dl Holbein pentru desfrânarea sa,
pentru imoralitatea şi violenţa înfăptuită împotriva mea.
Nu ai nimic de-a face cu dl Holbein, ci cu mine.
Îţi spun cinstit.
Dacă am şapte ţărani, pot face şapte lorzi.
Dar dacă am şapte lorzi, n-aş putea face un Holbein.
Aşa că, spune-mi sincer, tot mai doreşti să-l pedepsesc pe dl Holbein?
Nu, Majestate. Cer iertare Majestăţii Sale.
Sunt servitorul umil şi supus al Majestăţii Sale,
şi nu fac nicio plângere împotriva dlui Holbein.
Bun băiat.
Crăciun fericit, Robert.
- Majestate? - Dragă.
Vă pot prezenta pe cineva?
Foarte bine.
Contesa de Salisbury a fost guvernanta mea.
Ştiu. O cunosc foarte bine.
- Lady Margaret? - Majestate.
Sunteţi bine venită la Curte.
Ştiu cât de rar vă părăsiţi frumoasă casă.
Este adevărat.
Prefer să trăiesc o viaţă pioasă şi tradiţională, Majestate.
Sunteţi un exemplu pentru toţi cei de la Curte.
Ce mai face fiul dvs, Reginald Pole?
Încă mai studiază în Italia?
Da, Majestate.
Acum este la Universitatea din Padua,
şi are toate motivele să vă fie recunoscător, Majestate,
din vreme ce continuaţi să-i plătiţi taxele.
Am arătat un mare interes faţă de el.
Era un învăţat promiţător, nu doar verişorul meu.
Cu toate acestea, când mi-a refuzat oferta
de a deveni cel mai tânăr Episcop de Winchester,
ţin minte că a trebuit să-l înghiontesc.
Majestatea Voastră nu trebuie să considere că
Reginald a dat dovadă de nerecunoştinţă. Nu, nu...
Avea ochii în lacrimi după ce-a plecat de lângă Majestatea Voastră.
Adevărul e că fiul meu e învăţat,
şi o persoană prea privată pentru a dori un post public şi notorietate.
Atunci, îl iert.
- Majestate. - Lady Salisbury.
Doamnelor, conspiraţi ceva.
Amândouă vrem să mai prezentăm şi pe altcineva Majestăţii Sale
de sărbătoarea Crăciunului.
Foarte bine.
Majestate, aceasta e...
Fiica mea, Elizabeth. Nu trebuie să-mi spui.
Vino aici, copilă.
Ce mai faceţi?
Foarte bine, micuţa mea.
Vino aici.
Atenţie.
Bucuraţi-vă, sunt în sânul familiei.
Majestate, dl Robert Aske.
- Majestate. - Dle Aske.
Vino.
Mă bucur foarte mult să te văd, dle Aske.
Mult timp a crezut că eram informat greşit
asupra cauzelor tensiunilor din nordul regatului nostru.
Dar ţi-am citit completa şi sincera explicaţie.
Sunt convins de justeţea cauzei tale.
Încă preţuiesc bunăstarea regatului şi dragostea supuşilor mei
mai mult decât orice altă bogăţie, dle Aske.
Mă plec cu sinceritate în faţa cuvintelor Majestăţii Voastre
şi vă întreb dacă
sfânta voastră Majestate intenţionează
să îndeplinească jurămintele făcute în numele Majestăţii Voastre
de către Alteţa Sa, ducele de Suffolk, la Pontefract.
În orice fel, graţierea generală şi generoasă
va fi aplicată tuturor supuşilor din nord.
Se va alege liber un Parlament ce îşi va ţine şedinţele la York,
unde membrii ai Bisericii vor putea vorbi
şi vor putea spune ce gândesc fără a ne produce supărare.
Şi mai mult, după ce lordul Suffolk va sosi la voi
cu sigiliul regal pentru a parafa înţelegerea,
şi a ne demonstra iubirea faţă de supuşii din nord,
noi înşine vom veni în York.
Şi acolo, dle Aske, îmi va fi încoronată Regina.
Majestatea Sa e cu adevărat milostivă.
Vă jur. Nu veţi găsi oameni mai iubitori şi mai loiali
în întregul regat, decât în Yorkshire-ul de Nord.
Încă ceva. Ai scris împotriva unor sfătuitori de-ai mei,
protestând împotriva lipsei lor de sânge nobil.
Majestate, eu...
Nu, sunt de acord cu tine. Dar să nu spui nimic.
Am un dar pentru tine.
Majestate...
Crăciun fericit, dle Aske.
E chiar distractiv.
Dar nici măcar nu ştii cine sunt, nu-i aşa?
Sigur că ştiu.
Eşti soţia lui Edward Seymour.
Dacă ne-ar descoperi, probabil te-ar ucide.
Serios? Dar pare un om drăguţ.
Rece, poate... dar atent cu toată lumea.
E o greşeală pe care o fac toţi.
Ave Maria, cea plină de graţie, Domnul este cu tine. Amin.
Dle Aske.
Lady Mary.
Îmi cer scuze că îţi deranjez rugăciunile.
Nu e deranj, din vreme ce întotdeauna vă amintesc în ele.
Am venit să vă liniştesc, dle Aske.
Căci ştiu că înfăptuiţi munca Domnului.
Sunt sigură că Majestatea Sa, Regele, va acorda ţie şi oamenilor tăi tot ce doriţi.
Acum sunt plin de speranţe,
aşa cum sper şi că într-o zi veţi deveni Regina Angliei,
pentru a ne menţine credinţa.
Lady, trebuie să ştiţi
cât de iubită sunteţi de oameni,
aşa cum a fost şi mama dvs., Dumnezeu să-i odihnească sufletul.
Adu-ţi aminte de mine prin asta.
Fie ca Dumnezeu să te binecuvânteze şi să te păzească, dle Aske.
Cum se simte tata? Mi s-a spus că s-a îmbolnăvit.
Vroiam să-ţi spun la momentul potrivit. Tata e mort.
Mort? Când? De ce?
Continuă să zâmbeşti. Acum o săptămână.
- O săptămână? - Da, o săptămână.
Am aranjat funeraliile, s-a făcut totul pentru a-l onora.
Trebuia să-mi spui. Trebuia să fiu de faţă.
Mi-aş fi dorit să fi putut fi altfel, dar nu se poate.
Acum, locul tău e aici, trebuie să înţelegi asta.
Mai târziu îi vei putea vizita mausoleul.
- Soră. - Doamna mea.
Presupun că i-ai spus despre tatăl ei. E bine?
Desigur. Doar e Regină.
Domnilor. Nobili şi cinstiţi oameni ai acestei ţări.
Jur pe credinţa pe care o port Domnului şi Sfântului Geroge că
nu doar i-am iertat şi graţiat de oamenii din nord, scriind asta sub sigiliu,
ci şi în inima mea.
E o onoare pentru mine că acei oameni poartă acum crucea Sfântului George,
cei care mi-au acceptat recunoscători graţierea
şi doresc să fie supuşi loiali, aşa cum au fost şi înaintea unicei lor insurecţii.
Iar eu şi regina mea vă dorim un an nou fericit şi prosper.
Vă spun sincer, Regele e bun şi milostiv,
şi ne-a îndeplinit pe cât se poate dorinţele şi petiţiile.
E adevărat. Am auzit-o din gura lui
că intenţionează să convoace un Parlament liber şi drept în York,
şi să încoroneze Regina acolo.
Promisiuni, dle Aske, doar alte promisiuni.
Nu, nu doar promisiuni.
Lordul Suffolk trebuie să vină aici pentru a aduce autoritatea,
şi sigiliul Regelui, iată alte asigurări pe care mi le-a dat.
Trebuie să-ţi spun, dle Aske, cu toate că îmi displace,
de când ai fost plecat,
au existat multe zvonuri şi
s-a răspândit neîncrederea în Rege şi-n consiliul său.
Da. Pământurile din nord îşi redeschid mânăstirile,
iar de această dată nu vom fi trădaţi.
Spune-le să mă creadă, John.
Spune-le să aştepte sosirea lordului Suffolk,
căci o altă răzvrătire ar risca totul în acest moment.
Robert, a fost o vreme când nu exista nimic mai sigur
decât promisiunea unui prinţ,
dar acum credem că aceste promisiuni nu sunt decât o politică pentru a-i orbi pe oameni.
Iar când ne vom răzvrăti din nou, nu vom crede nicio promisiune.
Nu-mi vine să cred.
Dacă nu aveţi încredere în Rege, atunci, măcar vreţi să aveţi încredere în mine?
Nu v-am ghidat bine până acum?
Nu am asigurat graţiere pentru noi toţi?
Dar ai asigurat şi promisiunea absolută a Regelui de a ne reinstitui mânăstirile?
Alteta Sa mi-a promis că toate acele chestiuni vor fi discutate
deschis în cadrul Parlamentului.
Am încredere în el. Mi-a oferit tot ce-şi putea dori un om bun, sincer şi onest
de la suveranul său.
Dar nu avem nicio dovadă.
Unde pleci?
Să mărşăluiesc spre Carlisle.
John, te implor, pentru numele Domnului, nu periclita această înţelegere
prin acţiuni false şi decizii precipitate.
Deja s-au hotărât, dle Aske. Chiar înainte de a te întoarce.
Nu există nicio înţelegere, doar promisiuni deşarte.
Regele nu va fi impulsionat de cuvinte, ci de acţiuni.
Acum vom face ceea ce ar fi trebuit să facem până acum.
Strângeţi oamenii.
Mi-aş dori ca lady Mary să fi locuit la Curte. Îmi lipseşte foarte mult.
Da, şi lady Elizabeth.
Nu-i aşa că e cel mai drăguţ, isteţ şi deştept copil?
Nu le-a fost uşor la niciuna din ele.
Şi, chiar dacă am avut mari probleme, nu mi le-aş fi dorit pe ale lor.
Majestate.
Doamnă... Nu ştiu dacă să vă spun,
dar Regele a luat-o ca amanta pe lady Misseldon.
Trebuie să facă aşa cum pofteşte. Iar noi, lady Rochford,
trebuie să-l onorăm şi să-l ascultăm întotdeauna.
Nu-mi da veşti proaste, căci am mare motiv de bucurie.
Ducele de Suffolk şi lordul păstrător al sigiliului privat.
Vei pleca imediat în nord.
Da, Majestate.
Pentru a restabili supunerea, vei permite depunerea unui jurământ
liderilor şi domnilor din Yorkshire şi Lancashire.
Vor recunoaşte că au depus un alt jurământ contrar
supunerii, care e o mare ofensă împotriva Domnului.
Trebuie să renunţe complet la el
şi să jure să fie supuşii noştri adevăraţi şi fideli.
Trebuie să jure că vor asculta şi-şi vor vărsa şi sângele pentru a ne menţine
toate legile, şi ne vor ajuta trimişii cu munca lor.
Dacă nu vor depune jurământul, atunci nu va exista clemenţă.
Le vei prinde pe acele persoane fără a te pune în pericol.
Şi, după scrisul legii, vor fi judecaţi şi executaţi.
Majestate, ce instrucţiuni aveţi
cu privire la stabilirea Parlamentului la York?
Poţi spune că au existat întârzieri necesare.
Majestate... le-am dat cuvântul meu de onoare.
Lasă-mă să-ţi amintesc, Alteţă, că răzvrătirea
e păcatul odios ce necesită pedeapsa Domnului.
E păcatul capital.
Căci dacă nu există ordine, există doar libertate carnală,
păcat şi dezordine babiloniană.
Acei oameni nenorociţi mi-au atacat întregul regat,
şi m-au atacat şi pe mine, Charles.
Trebuie, şi vor fi pedepsiţi pentru asta.
Sunt de acord cu Majestatea Voastră. Dacă se poate...
Nu, nu se poate.
Eşti om de rând după părinţi, dle Cromwell, iar asta te face nepotrivit
pentru a te băga în treburile Regelui. Eşti liber.
- Charlie. - Cpt. Constable.
Majoritatea oamenilor s-a adunat. Sunt optimişti.
Mă bucur.
Restul ni se vor alătura dimineaţă.
Vom intra în Carlisle, vom ataca castelul cât de repede poţi spune "post".
Ce avem aici?
Iepuri.
Iepuri? Şi ce vrei să faci cu ei? Să hrăneşti 5.000 de oameni?
Iisuse! Charlie! Stai jos!
Ieşiţi.
Haide.
Daţi-i nişte apă.
Dumnezeule, ce s-a întâmplat?
Eram împreună, dle Aske, lângă Carlisle,
pregătiţi şi nerăbdători să atacăm castelul.
Apoi, sir Cristopher Dacre şi lord Suffolk
au ieşit din castel cu oameni ce au tras în noi cu săgeţi
şi apoi i-au pus pe cei capturaţi în lanţuri însângerate, au ucis.
Am văzut cum cei doi băieţi ai mei au fost ucişi.
Dumnezeu să ne ajute.
Domnilor, suntem distruşi.
Dar dl Constable?
Capturat.
Domnul meu.
L-am prins. Şi-au încălcat jurămintele.
- Trebuie să-l văd pe Rege. - Da, domnul meu.
Vom impune legea marţială în nord.
- John Constable? - Da.
Nu negi că ai fost lider şi căpitan al acestei răzvrătiri?
Nu. Sunt mândru de asta.
Vei fi dus la Londra, unde îţi vom examina detaliat motivele.
Adică torturat. Ne-ai promis un Parlament,
dar ai minţit. Ne-ai trădat.
Niciodată nu ai vrut să faci ceva, nu-i aşa? Nu-i aşa... Alteţă?
Iată numele celor care refuză să-şi renege acţiunile şi să semneze jurământul.
- Câţi sunt? - 74. Toţi vor fi executaţi, Alteţă.
Totul a fost bine făcut, Alteţa Voastră.
Ştiţi că Majestatea Sa a ordonat ca lord Darcy,
sir Ralph Ellerker şi Robert Aske să fie arestaţi.
Vor fi acuzaţi de suspiciune de trădare,
dar ei nu trebuie să ştie.
Alteţa Voastră sigur ştie că
eu, dl Aske şi sir Ralph
am fost ferm şi sincer împotriva acestei noi răzvrătiri.
Am crezut, şi încă mai credem în promisiunile
şi asigurările Majestăţii Sale, Regele.
De-asemenea, e adevărat că
aici nu poate fi făcut sau imaginat nimic împotriva Majestăţii Sale
din ce pot spune consiliului, sau dvs.
Sunt sigur de loialitatea voastră faţă de Majestatea Sa.
Chiar şi aşa, Regele vă solicită să călătoriţi spre sud,
împreună cu mine, pentru a-i explica evenimentele recente,
care sunt contrare speranţelor sale.
Alteţa Voastră poate vedea cu proprii ochi că
sunt bătrân, bolnav şi nu pot călători.
Permiteţi-mi să vorbesc deschis, Alteţă.
Cu toate că-l iubesc pe Rege şi am încredere absolută în el,
şi ştiu că întotdeauna mă va trata just şi cu milă,
nu pot spune acelaşi lucru pentru unii dintre consilierii săi.
Mai degrabă mă tem să nu cad pe mâna lor, Domnul meu.
Permiteţi-mi să vă liniştesc.
Voi scrie o scrisoare în favoarea voastră, atât Regelui, cât şi consiliului,
şi vă voi arăta-o înainte de a pleca.
Atunci, trebuie să mergem.
Da, e porunca Regelui.
Atunci... fie ca Domnul să aibă milă de noi.
Dumnezeu să te binecuvânteze şi să te păzească, dragul meu soţ.
Şi pe voi, dragilor, dar voi fi bine,
căci am încredere în sinceritatea Alteţei Sale.
Mi-a arătat o scrisoare, a fost scrisă
către consiliu, în favoarea noastră, şi totul era scris bine.
A spus că încă ne favorizează,
şi mă îndoiesc că ni se va întâmpla ceva rău.
Doar ce se poate câştiga, acum că nordul
e liniştit şi paşnic?
Fiicelor, nu plângeţi. Sunteţi fete de Yorkshire,
iar fetele de Yorkshire au fier în suflet, ca şi buna voastră mamă.
Mă veţi revedea în curând, vă promit.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, dle Aske.
Oameni, porniţi.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, dle Aske.
Văd că iar mănânci ouă de prepeliţă, dragă.
Nu ai mâncat şi ieri?
Da, Majestate.
Se pare că am început să poftesc la ele foarte mult.
O poftă specială?
Într-adevăr.
Din anume motive, poftesc la ouă de prepeliţă mai mult ca orice altceva.
- Plecaţi. - Majestate.
Cred că-mi porţi copilul.
Da, aşa e.
Dragostea mea.
Regina mea.
John Constable...
eşti principalul şi incorigibilul trădător
şi răufăcător împotriva Majestăţii sale, Regele.
Nimic nu te poate salva.
Doamne... Iartă-mă, Doamne.
Gărzi, puneţi-l pe masă.
Iisuse, Doamne... Iisuse...
Blestemat fii în Iad...
Sunt îngrijorat pentru lord Darcy, Alteţă. Cred că drumul l-a epuizat.
Locuinţa sa e pregătită.
Acesta e sir Francis Bryan.
- Dle Aske. - Sir Francis.
Am ordine să vă duc în Turn.
- Dar... - E pentru siguranţa voastră.
Veţi fi aşezat cât de confortabil posibil.
Dle Cromwell doreşte să vă pună câteva întrebări.
Am avut încredere în dvs, Alteţă.
Jur, am făcut tot ce-am putut pentru tine, dle Aske.
Ducele de Suffolk, Domnul meu.
Ai cerut să mă vezi.
Da, Alteţă.
Explică-te... ce doreşti?
Am primit nişte rapoarte.
Tu întotdeauna primeşti rapoarte, Cromwell.
Dar acestea sunt foarte interesante.
Sunt rapoarte din Carlisle,
care-ţi reclamă judecata împotriva rebelilor
care au intenţionat s-o ameninţe pe Majestatea Sa.
Totul a fost făcut legal şi adecvat.
74 de rebeli au fost judecaţi şi spânzuraţi.
Asta e problema.
Toţi am fost de acord că, la un moment dat,
40.000 erau înarmaţi şi prezenţi pe câmpul de bătălie,
şi, cu toate acestea, Alteţa Voastră a găsit vinovaţi doar 74.
I-am spânzurat pe lideri şi pe cei care erau cei mai vinovaţi.
Ai fost prezent şi ai auzit dovezile?
Trebuie să fiu sincer cu tine, Alteţă, ai fost acuzat
de o prea mare tolerantă faţă de rebeli,
faţă de călugării recalcitranţi şi alţi reprezentanţi ai vechii religii.
Nu se ştie dacă, în inima ta,
eşti complet supus luptei împotriva trădătorilor, a rebelilor,
sau dacă încă mai eşti supus papalităţii.
Cine mă acuză?
Majestatea Sa.
În consecinţă, Majestatea Sa îţi solicită să te întorci în nord
şi să înfăptuieşti represalii adecvate şi eficiente
împotriva acestor rebeli şi trădători.
Vei face din ei un exemplu groaznic.
Şi vei învăţa locuitorii acelor pământuri virtuţile loialităţii.
74 e un număr inadecvat.
Alteţă.
Din vreme ce mi-ai cerut adevărul, voi răspunde că în toate părţile regatului
inimile oamenilor au fost rănite cel mai mult de distrugerea abaţiilor,
pentru că au crezut, poate cu motiv, că
acestea erau primele semne ale distrugerii întregii lor religii din Anglia.
Acesta scrisoare a ta,
datată 19 ianuarie, pe care ai scris-o primarului din Pontefract...
"Ar trebui să-mi menţin inima curată faţă de Dumnezeu şi de Rege
"şi, chiar mai mult, să fiu un adevărat petiţionar al bunăstării generale."
Ai semnat-o... T. Darcy.
Îmi aduc aminte. Dar nu ştiu ce e în neregulă cu ea.
Nu poţi fi de acord că
mai degrada împrăştierea de zvonuri false a fost motivul.
De exemplu, parohiile urmau să fie distruse, fapt ce a cauzat răzvrătirea.
Nu, motivul a fost că abaţiile erau distruse şi incendiate.
Era 19 ianuarie, după ce Regele declarase graţierea, iar răzvrătirea se încheiase.
Dar am înţeles că Regele fusese de acord şi cu un Parlament liber,
unde supuşii îşi puteau spune plângerile.
Scrisoarea mea doar intenţiona...
Îţi spun eu ce intenţiona, Domnul meu.
Însemna că, chiar şi după milostiva graţiere a Regelui,
inima şi opiniile îţi erau tot de trădător.
Continuai să urmăreşti anularea legilor
ce stau la baza bunăstării poporului,
şi încă mai doreai să-l înlături pe Rege.
Spune-mi... de ce erau atât de importante pentru tine?
Pentru că abaţiile din nord au dat susţinere oamenilor săraci,
şi credinţa Domnului, pentru a-l servi pe Dumnezeu.
Erau cele mai frumoase din acest regat,
fapt considerat şi de popor şi de străini.
Aveau grijă de slujitorii lor, de nevoile lor,
şi de comunităţile locale... în orice fel.
De la menţinerea podurilor şi a digurilor,
până la a vedea fete şi băieţi crescând virtuoşi.
Şi cât încă mai existau, oamenii nu găseau doar alinare,
dar aveau şi un refugiu spiritual.
Deci porţi duşmănie distrugerilor şi supremaţiei Regelui.
După aşa o mărturisire, Dumnezeu să ne ierte.
Nu e dl Aske, ci dumneata,
care eşti cauza originală şi principală a acestei răzvrătiri şi necaz.
Şi, cu toate că ai putea găsi o cale
de a fi retezate capetele tuturor nobililor din acest regat, dacă ţi-ai dori...
Cu toate acestea, am încredere că va rămâne unul
care îl va reteza pe-al tău.
Poate că te va surprinde să afli, dle Aske,
am toate motivele să doresc să te salvez.
Eşti aici de două zile, şi încă nu mi-ai vorbit.
Chiar dacă eşti nefericit.
Ce unde ştii?
Te trezeşti noaptea, vorbeşti în somn.
Ce spun?
Îţi descarci sufletul.
Dacă o fac, crede-mă, totul se va schimba.
Mi s-a poruncit să mă întorc în nord şi să-i pedepsesc.
Trebuie să mai execut şi alţi rebeli.
Doar că de această dată, voi organiza un proces "adecvat".
Mulţi?
Da, mulţi. Mulţi, sute, mii.
Trebuie să ucid sute de bărbaţi, femei şi copii,
altfel voi pierde dragostea Regelui meu.
Femei şi copii?
Nu am de ales.
Sigur că ai de ales!
Dacă erau copiii tăi?!
Tot ar fi trebuit s-o fac.
Majestatea Sa, Regele.
Ridică-te, dle Aske.
Dl Cromwell mi-a transmis cuvintele tale.
Am venit să-ţi vorbesc,
despre abaţiile şi casele religioase la care ţii atât de mult.
Te rog, ia loc.
Cred că poţi o mare afecţiune acelor călugări.
Cu toate acestea, îţi pot dovedi cât de departe sunt de nişte oameni religioşi.
Susţin că trăiesc în sărăcie, castitate şi supunere voluntară.
Cu toate astea, deţin multe bunuri.
Şi se pun deasupra legii,
sunt mai bogaţi decât nişte prinţi,
dar nu au şi responsabilităţi.
Oricum, ce e sărăcia voluntară?
Cât despre supunere, Dumnezeu să ne ajute.
Cum pot fi supuşi,
când nu ţin cont de suveranul lor,
pe care ar trebui să-l asculte, prin porunca Domnului.
Nu ar trebui să-i considerăm oameni religioşi
care reneagă toate bunurile pământeşti, aşa cum susţin.
Ci, mai degrabă, vagabonzi inutili şi dârzi.
Te plac, dle Aske.
Poate că eşti prost îndrumat în anumite chestiuni, da,
dar greşelile tale sunt sincere.
Ştiu că, în inima ta, eşti cel mai loial dintre oamenii mei.
Iar eu o iubesc şi respect pe Majestatea Sa, mai presus de orice.
Niciodată nu aş face ceva pentru a vă ofensa.
Majestate, pristavul din Calais e aici.
- Majestate. - Dle. Arată-mi.
- Majestate. - Ouă de prepeliţă, sir Francis,
ouă de prepeliţă... pentru a-i da Reginei să mănânce.
Domnule.
Traducerea şi adaptarea: mileena